Справа №489/9442/14-ц 17.09.2015 17.09.2015 17.09.2015
Справа 489/9442/14-ц
Провадження № 22ц/784/2248/15 Головуючий суддя першої інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 34 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю:

представника позивачки та третьої особи ОСОБА_2.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2015 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказувала, що 23 грудня 2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП, автомобіль «Mitsubishi»), відбулося зіткнення вказаного автомобіля з її автомобілем «Opel Astra H», реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль «Opel Astra H»), внаслідок чого вказаний автомобіль було пошкоджено.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження сума матеріального збитку внаслідок пошкодження її автомобіля складає 26968 грн. 33 коп. Також, вона витратила 720 грн. на проведення експертного дослідження пошкоджень автомобіля.

Посилаючись на викладене, уточнивши свої вимоги, позивачка просила суд стягнути на свою користь з відповідача всього 27688 грн. 33 коп. майнової шкоди, а також стягнути з відповідача 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля, та понесені судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2015 року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивачки стягнуто 19349 грн. 96 коп. майнової шкоди, 500 грн. моральної шкоди, 720 грн. витрат на експертну оцінку, 296 грн. 88 коп. судового збору, а всього 20866 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 84 коп.

З відповідача також стягнуто 187 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права, оскілки суд не взяв до уваги, що ОСОБА_5 як і він у встановлені строки зверталися до страхової компанії, в якій була застрахована його відповідальність. Остання не виплатила майнової шкоди позивачу. Між тим, шкоду повинна відшкодовувати саме ПрАТ «Міська страхова компанія», а у разі її ліквідації МТСБУ.

Третя особа та представник позивачки, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом, та не заперечується сторонами, 23 грудня 2011 року близько 19.30 год. в м. Миколаєві сталася ДТП за участю автомобілів «Mitsubishi», під керуванням позивача та автомобілем «Opel Astra H», який належить на праві власності позивачці та яким керував ОСОБА_2 Внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_4, автомобіль позивачки пошкоджено. Їй завдано 19349 грн. 96 коп. майнової шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля та моральна шкода, розмір якої складає 500 грн.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час ДТП, діяв поліс ПрАТ «Міська страхова компанія», за яким було застраховано цивільно - правову відповідальність ОСОБА_4 як власника автотранспортного засобу.

У встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) строк позивачка звернулася до ПрАТ «Міська страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, але про наслідки розгляду її заяви та прийняті рішення їй не повідомлено.

Задовольняючи позов частково та покладаючи обов'язок на ОСОБА_4 відшкодувати майнову шкоду, суд першої інстанцій виходив із того, що позивач втратив право на страхове відшкодування, оскільки відповідач в порушення ст. 33 (п. 33.1.4) Закону, не повідомляв свого страховика про дорожньо-транспортну пригоду заявою встановленого зразка. У разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

Відповідно до ст. 3 Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до вимог ст.ст. 33.35,36,37 Закону та ст. 1194 ЦК України, на страхувальника покладається обов'язок відшкодувати шкоду, в разі недостатності суми страхового відшкодування.

Покладаючи повну матеріальну відповідальність за шкоду на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, суд не врахував наведене, а також норми ст. 32 Закону (в редакції на час ДТП), якою визначені випадки, коли шкода страховиком не відшкодовується. Між тим, такої підстави відмови третій особі у виплаті шкоди страховиком або МТСБУ як неповідомлення страхувальником страховика про страховий випадок у вказаній нормі немає.

До того ж, дії позивачки свідчать про те, що страхова компанія, діючи через свого агента своєчасно була повідомлена про дорожньо - транспортну пригоду.

Не встановлено судом, а позивачкою не доведено, і того, що сума майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності за договором страхування.

Пославшись в рішенні на роз'яснення в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, суд не звернув уваги на роз'яснення в ч.1 п. 16 Постанови. Тоді як в ч.1 вказаного пункту зазначено, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та витрат на експертну оцінку слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Також підлягає зміні рішення в частині стягнення судових витрат та загальної суми стягнення. Необхідно зменшити судовий збір при подачі позову, який стягується з ОСОБА_4, з 296 грн. 88 коп. до 243 грн. 60 коп., а загальну суму стягнення з 20866 грн. 84 коп. до 743 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 187 грн. 20 коп. судового збору на користь держави підлягає скасуванню. З ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню 213 грн. 28 коп. судового збору та на користь ОСОБА_4 121 грн. 80 коп. судового зору сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з рішенням в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди. В цій частині воно не підлягає скасуванню враховуючи положення ст. 22 Закону, за якою відшкодування моральної шкоди страховиком провадиться у випадках передбачених лише п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. Як виходить із позовної зави позивач просить стягнути моральну шкоду за п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а саме через пошкодженням її майна. У зв'язку з цим, моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок особи, яка винна в пошкодженні майна позивачки.

Керуючись ст.ст.303,309, 88, 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди та в частині стягнення витрат на експертну оцінку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди та стягнення витрат на експертну оцінку відмовити.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Змінити рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судового збору при подачі позову, зменшивши його з 296 грн. 88 коп. до 243 грн. 60 коп. та змінити рішення в частині загальної суми стягнення з 20866 грн. 84 коп. до 743 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 187 грн. 20 коп. судового збору на користь держави скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 213 грн. 28 коп. судового збору та на користь ОСОБА_4 121 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: