Провадження № 2/234/6936/15
14 грудня 2015 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Склярова В.В., при секретарі Білоусовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 діючої в своїх інтересах та інтересах її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй згідно договору дарування від 07.12.2005 року, належить квартира АДРЕСА_2. В даній квартирі зареєстрована відповідачка та її неповнолітній син, колишня дружина мого рідного брата. Відповідачка та її син не проживає у даному приміщенні з моменту реєстрації, а саме з 22.08.2014 року по теперішній час, їх речей там немає. Вона не може сплачувати за них комунальні послуги та скористатись своїм право власності. Просить визнати відповідачку та її сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.
Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали та просили їх задовольнити.
Відповідачка та її неповнолітній син в судове засідання не зявились по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).
Згідно договору дарування від 07.12.2005 року, позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2.
Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрації від 23.10.2015р. відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до акту про не проживання від 23.10.2015, відповідачі зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживають з серпня 2014р. по теперішній час, їх особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги вони не сплачують.
При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.
Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215, 223-225 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 150, 155 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 діючої в своїх інтересах та інтересах її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через суд м. Краматорська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст.294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Суддя:
Рішення постановлено та надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: