УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Карпенко С.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, солідарно як з боржника та поручителя, 80 424 грн 42 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 8 400 грн комісії, 8 858 грн 46 коп. процентів, 63 165 грн 96 коп. пені.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а вона отримала 10 000 грн кредиту, зобов'язалася повернути кошти до 19 травня 2011 року та сплатити 0,0001 % річних за користування грошима щомісячними платежами по 278 грн та 200 грн комісії, а на забезпечення виконання її зобов'язань між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 12 795 грн 03 коп., яка рішенням суду від 7 вересня 2009 року стягнута в солідарному порядку з неї та поручителя.

Рішення суду виконано 19 жовтня 2012 року і за цей період утворився борг за відсотками, комісією та пенею, просило задовольнити позов.

26 березня 2014 року рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області у задоволенні позову відмовлено.

23 червня 2014 року рішенням апеляційного суду Донецької області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за період з 22 квітня 2009 року по 19 жовтня 2012 року 8 400 грн заборгованості з комісії, 8 858 грн 46 коп. заборгованості за процентами, 8 000 грн пені за період з 21 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2013 року та 189 грн 37 коп. судових витрат з кожного.

У касаційних скаргах відповідачі просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно з законом, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду, не ставив питання про його поновлення, а відповідач заявив про застосування цього строку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки його перебіг почався із дня виконання відповідачами своїх зобов'язань - 19 жовтня 2012 року, а тому вони мають сплатити заборгованість за кредитним договором: комісію, проценти, пеню в межах річного строку позовної давності.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 213, 303 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Цим вимогам оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 20 травня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 10 000 грн із зобов'язанням здійснити погашення кредиту до 19 травня 2011 року рівними щомісячними платежами в розмірі 278 грн та 200 грн комісії та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 0,0001 % річних.

У цей же день між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки, за яким він зобов'язався нести відповідальність солідарно з ОСОБА_6 за своєчасне та повне виконання нею своїх зобов'язань за договором кредиту.

Однак позичальник порушила свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 22 квітня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 12 795 грн 03 коп., яка стягнута рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Дніпропетровської області від 7 вересня 2009 року з боржника та поручителя в солідарному порядку.

Рішення суду виконано 19 жовтня 2012 року, і за період з 22 квітня 2009 року по 19 жовтня 2012 року утворилась заборгованість, що станом на 21 жовтня 2013 року становить 8 400 грн комісії, 8 858 грн 46 коп. процентів, 63 165 грн 96 коп. пені.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимоги статей 213, 303 ЦПК України, не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, не перевірив умов договору щодо надання кредиту, умов і порядку його виконання (повернення коштів щомісячними платежами).

Суд не врахував, що згідно з п. 3.1 договору кредитні кошти перераховуються на картковий рахунок позичальника, не перевірив строк дії картки та не з'ясував, чи пов'язаний він зі строком дії договору, не перевірив дотримання строків позовної давності за кожним платежем окремо, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року № 6-134цс14.

А зробивши висновок про те, що трирічний строк позовної давності обчислюється з моменту виконання зобов'язання у повному обсязі - 19 жовтня 2012 року, тому до цього часу банк має право нараховувати проценти та комісію, не перевірив правильність нарахування боргу та дійшов передчасного висновку про дотримання строку для звернення до суду з позовом щодо кожного із чергових платежів.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення у солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованості, суд не перевірив, чи не змінені банком строки дії договору пред'явленням позову до боржника і поручителя про стягнення боргу, не з'ясував, які після цього виникли відносини між банком, боржником і поручителем та які норми права їх регулюють з урахуванням позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-106цс14 про те, що у разі пред'явлення банком вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання і порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

А отже не перевірив, чи дотримано позивачем строки для пред'явлення відповідної вимоги до поручителя та чи не вважається вона такою, що припинилась, зробив передчасний висновок про задоволення позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційні скарги потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Разом із тим, оскільки розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» змінено територіальну підсудність цивільних справ, що підсудні апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, зокрема апеляційному суду Донецької області, то справу потрібно направити до апеляційного суду Запорізької області, як визначено цим розпорядженням.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. Савченко