Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/264/15-ц

Провадження №2/377/140/15

21 травня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Прохоровій О.О., з участю:

представників позивача Теплова О.Ю., Чехман С.М.,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

УСТАНОВИВ:

4 березня 2015 року КП ЖКЦ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 10099,45 грн..

Позовну заяву мотивувало тим, що відповідно до рішення Славутицької міської ради від 13.07.2007 року є виконавцем житлово-комунальних послуг в м. Славутичі. На підставі рішення виконкому Славутицької міської ради № 51 від 01.03.1990 р. ОСОБА_6 на склад сім'ї чотири особи: він, дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_5, син ОСОБА_4 було надане житлове приміщення, - квартира за адресою: АДРЕСА_1 (ордер № 5572 від 24.04.1991 р.). Квартира розташована в багатоквартирному будинку, який підключений до загальноміських систем опалення, водопостачання та водовідведення і забезпечений послугою з утримання будинку та прибудинкової території. На адресу відповідачки неодноразово були направлені повідомлення з вимогою укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, на які відповідачка не відреагувала і договори не уклала, проте послуги отримувала і тому своїми діями вчинила односторонній правочин та зобов'язана сплатити на надані послуги. Однак свого обов'язку у повному обсязі не виконала, у зв'язку з чим за період з 26.03.2013 р. по 28.10.2014 р. має заборгованість на суму 10099,45 коп.. Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року скасовано судовий наказ від 14.08.2014 р. про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості.

Відповідачем подано заперечення на позов, мотивовані тим, що протягом 2013 року в квартирі ніхто не проживав, про що нею було повідомлено заявою від 31 липня 2010 року, прийнятою директором КП ЖКЦ і підтверджується квитанціями за електричну енергію. Крім того, у квартирі встановлено лічильник води, який пройшов повірку 08.05.2014 р., що підтверджується паспортом лічильника, однак відповідач всупереч Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення проводив нарахування послуг за постачання води та водовідведення по нормам споживання.

В судовому засіданні представники позивача просили про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачка не подала заяву про відключення води і тому не має права на несплату за послуги, а лічильник води не пройшов своєчасно метрологічну повірку, визнаний комісією несправним у 2008 році, у подальшому знятий з абонентського обліку, у зв'язку з чим нарахування за воду та водовідведення у подальшому проводилось за встановленими нормами споживання.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що з вересня 2010 року до 1 січня 2014 року у квартирі ніхто не проживав, що підтверджується за період нарахування заборгованості квитанціями за електроенергію, згідно яких не було споживання електроенергії, а також листом Чернігівобленерго. Копію акта про несправність лічильника води їй ніхто не вручав і це неправда, яка спростовується паспортом повірки, який у неї відповідач прийняти відмовився. Після 1 січня 2014 року вона оплачувала квитанції, які надходили, частково, тільки за ті послуги, які вважала реально наданими, що підтверджує наданими копіями квитанцій та банківських чеків. Тому вважає, що не має заборгованості перед відповідачем за отримані послуги.

Ухвалою від 24 квітня 2015 року було залучено до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які зареєстровані у квартирі відповідачки і мають брати участь в оплаті житлово-комунальних послуг.

Треті особи були викликані до суду відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак судові повістки повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про їх відсутність за зареєстрованим місцем проживання.

Після повторного неприбуття відповідачки в судове засідання після оголошення перерви, суд відповідно до правил п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України закінчив розгляд справи за відсутності відповідачки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 2). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Славутицької міської ради Київської області № 169-17-IV від 28.02.2003 р. реорганізовано комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» шляхом виділення з його складу структурного підрозділу «Житлово-комунальний цех» і створення на його базі самостійного комунального підприємства «Житлово-комунальний центр».

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 27 жовтня 2003 року № 534 погоджено передачу з балансу комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на баланс комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Славутича.

Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 13.07.2007 р. № 286-14-V визначено комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 1 вересня 2007 року.

24 квітня 1991 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області видано ордер № 5372 на службове жиле приміщення ОСОБА_6 із сім'єю з трьох осіб складом: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_4 - син, на право заселення в службове жиле приміщення житловою площею 42,3 кв.м., яке складається з трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки ф. 3 від 24 лютого 2015 року у квартирі проживають і зареєстровані три особи: ОСОБА_3 - наймач, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_4 - син.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року по справі № 377/997/14-ц задоволено позов комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 р. по 27.07.2011 р. у сумі 13482 грн. 58 коп., судові витрати на суму 243 грн. 60 коп., всього 13726 грн. 18 коп..

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено.

Судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року (справа № 1023/1754/12), який набрав законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 27.09.2011 р. по 25.09.2012 р. на загальну суму 7394 грн. 79 коп..

Судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 15 квітня 2013 року (справа № 377/510/13-ц), який набрав законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 25.10.2012 р. по 25.02.2013 р. на загальну суму 3450 грн. 27 коп..

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 26 листопада 2014 року (справа № 377/789/14-ц), яка набрала законної сили, скасовано судовий наказ від 4 серпня 2014 року по справі № 377/789/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 9284 грн. 27 коп. та 121 грн. 80 коп. судових витрат.

Позивачем надано суду розрахунок розміру заборгованості ОСОБА_3 з оплати житлово-комунальних послуг, згідно якого за період з 26.03.2013 р. по 28.10.2014 р. нараховано: за послуги з утримання будинку і споруд і прибудинкової території (УБтаПТ) - 3385,41 грн.; за послуги опалення - 3990,71 грн.; за послуги з холодного водопостачання - 2178,83 грн.; за водовідведення - 1952,74 грн.; за послуги ліфта - 448,66 грн.; за вивіз сміття - 338,02 грн.; всього нараховано - 12294,37 грн.; сплачено - 2194,92 грн.; сума боргу - 10099,45 грн. (12294,37 - 2194,92=10099,45).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1).

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

Відповідно до ст. 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України. Зокрема, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 204 цього Кодексу правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно правила п. 2 ч. 1 ст. 208 цього Кодексу у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як встановлено судом, договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладалось.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно правила ч. 1 ст. 218 цього Кодексу недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Факт вчинення правочину з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій жодною із сторін спору не заперечувалось в судовому засіданні.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону на споживача покладено, зокрема, обов'язок оплачувати житлово - комунальні послуги.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків, зокрема мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством.

Відповідно до змісту абз. 3 п. 7 Правил власник та наймач (орендар) квартири, зокрема зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з цього, відповідачка повинна виконати обов'язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та послуг з утримання будинків і споруд на прибудинкових територій протягом семи днів з дня надання їй позивачем квитанції про оплату послуг, якщо інший строк не встановлений правилами надання окремих видів послуг, затверджуваними в установленому порядку.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань за період з 01.01.2014 р. по 28.10.2014 р. відповідачкою надано суду копії отриманих від позивача квитанцій за комунальні послуги за цей період (а.с. 72-76) та копії квитанцій ПриватБанку на оплату комунальних послуг (а.с.38-44), надходження яких підтверджено наданим представниками позивача роздрукованим банківським звітом за відповідний період (а.с.78-93), розбіжності між якими при їх звірці судом не встановлено.

Суд погоджується з доводами відповідачки про виконання своїх зобов'язань за вказаний період частково, лише в частині оплати за послуги з водопостачання та водовідведення. В іншій частині з її доводами суд не погоджується і погоджується з позивачем, оскільки решта послуг за вказаний період відповідачкою оплачена не в повному обсязі.

При цьому суд відкидає заперечення відповідачки про те, що норми споживання є завищеними порівняно з іншими містами, а деякі послуги фактично не надавались, оскільки вони не підтверджені доказами.

Так, відповідно до положень п. 2 і 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Представниками позивача на підтвердження норм споживання суду надано копію рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради № 535 від 02.10.2002 р., яким встановлено норми споживання на водопостачання та водовідведення для населення на рівні 250 л на добу (а.с.94), які застосовуються при розрахунку оплати за послуги, а в квитанціях за комунальні послуги наведено тарифи за кожен вид послуг з посиланням на рішення виконкому, яким вони затверджені (а.с. 72-76).

Доказів ненадання окремих послуг або надання їх не в повному обсязі відповідно до порядку, передбаченому правилами надання окремих видів послуг, зокрема п. 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 п. № 630, відповідачем суду не надано.

В частині виконання обов'язку щодо оплати за послуги водопостачання та водовідведення за вказаний період суд погоджується з доводами відповідачки про те, що вона вносила оплату відповідно до показань приладу обліку, встановленого в квартирі з 2004 року (а.с.68), який пройшов метрологічну повірку 08.05.2014 р., підтвердження чого вона надала в судовому засіданні, оскільки представниками позивача ця обставина в судовому засіданні не спростована.

Так, згідно п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 5 п. 16 (див. п. 15 у зв'язку з помилкою нумерації у тексті Правил, авт..) цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Таким випадком згідно абз. 5 п. 15 Правил є несправність засобів обліку, що не підлягає усуненню.

На підтвердження цієї обставини представниками позивача суду надано копію акта № 12-А від 18.09.2008 р. згідно якого комісія КП ЖКЦ прийшла до висновку, що прилад обліку холодної води в квартирі відповідачки вийшов з ладу на початку січня 2006 року з показниками 95,095 м. куб., у зв'язку з чим відповідно до службової записки № 34 від 30.09.2008 р. нарахування оплати послуг з холодного водопостачання та водовідведення здійснюється за нормами споживання.

Суд відкидає цей доказ як неналежний, оскільки копія акту з споживачем не погоджувалась, йому не вручалась, не підтверджується висновком спеціаліста і спростовується наданим відповідачкою у судовому засіданні документом про метрологічну повірку приладу від 08.05.2014 р., який свідчить про його справність.

Оскільки у квартирі відповідачки встановлено водомір холодної води, тобто наявні засоби обліку води, то нарахування позивачем протягом спірного періоду оплати за воду та водовідведення за нормами споживання, без врахування показань засобів обліку є неправомірним.

В частині розміру заборгованості за період з 26.03.2013 р. по 20.12.2013 р. включно суд погоджується з доводами відповідачки щодо наявності у неї права на несплату послуг за цей період у зв'язку з відсутністю мешканців у жилому приміщенні, за винятком оплати за опалення, виходячи з такого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні.

Згідно п.п. 3 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Заяву з проханням не проводити нарахування за комунальні послуги на квартиру, оскільки за сімейними обставинами тривалий час у квартирі ніхто не буде проживати, відповідачкою було подано 31 липня 2010 року і прийнято особисто директором КП ЖКЦ, про що свідчить її підпис і печатка (а.с. 36).

Прийняття цієї заяви зобов'язувало позивача відключити воду та опломбувати запірні вентилі у квартирі відповідачки, однак цього не було зроблено, що не позбавляє відповідачку права на несплату послуг за період тимчасової відсутності мешканців у квартирі.

Ця обставина підтверджена відповідачкою достатніми доказами, якими є надані суду копії квитанцій за електроенергію, згідно яких за спірний період не було споживання електроенергії, листом збутового підрозділу Чернігівобленерго про те, що протягом 2012-2013 років не було зафіксовано без облікового підключення за адресою відповідачки, довідками про навчання третьої особи ОСОБА_4 за денною формою в Севастопольському національному університеті ядерної енергії і промисловості 01.09.2009 р. по 31.07.2013 р., довідкою головного бухгалтера ТОВи»Глобал Лоджик Україна» від 9 січня 2014 року про те, що ОСОБА_4 надавав послуги переважно за місцем знаходження замовника в м. Києві (а.с.37, 71, 70, 35).

Заперечення представників позивача, що відповідачка повинна була подати спеціальну заяву про відключення води є надуманими і до уваги не беруться, оскільки не ґрунтуються на вказаних положеннях Правил.

Разом з тим, суд не погоджується з відповідачкою в частині відсутності обов'язку сплатити за опалення за період тимчасової відсутності мешканців, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості відключення централізованого опалення у квартирі багатоквартирного будинку.

Виходячи з цього, позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного розрахунку розміру заборгованості:

1699,28 грн. (сума за УБтаПТ за період з 24.01.2014 по 28.10.2014 ) плюс 3990,71 грн. (опалення за період з 26.03.2013 по 28.10.2014) плюс 223,20 грн. (сума за ліфт за період з 24.01.2014 по 28.10.2014) плюс 185,14 грн. (сума за вивіз сміття за період з 24.01.2014 по 28.10.2014) мінус 2194,92 грн. (оплата за період з 26.03.2013 по 28.10.2014) дорівнює 3903 грн. 41 коп..

В іншій частині розмір заборгованості є недоведеним і до стягнення не підлягає.

За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що становитиме 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. 3, 15, 109, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги на суму 3903 гривні 41 копійка, судові витрати на суму 243 гривні 60 копійок, всього 4147 гривень 01 копійку.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

На рішення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. С. Орел