Справа № 216/2289/15-ц
Провадження 4-с/216/21/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.15 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чижикової А.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 18 березня 2015 року близько 14 години державний виконавець Мігільова Т.М. здійснила візит до його майстерні, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Авангард, вул. Тополина, 30/1. Про даний візит ОСОБА_2 і група невідомих осіб його не повідомили та проникли на приватну територію, на його думку, незаконно. Державний виконавець вела себе зухвало та нахабно пересувалась по всій території майстерні, здійснюючи огляд майна без його участі, а він не міг бути присутнім, оскільки знаходився на виїзді з виробничих справ, чим порушила вимоги діючого законодавства. ОСОБА_2 знаходилась на території приватної власності без його добровільної згоди та наявності вмотивованого рішення суду. Державний виконавець, розклавшись на капоті його автомобіля, який знаходився на території майстерні, почала щось писати. Він до того часу викликав свого правозахисника та охорону з підприємства, з яким у нього укладена угода про надання послуг. На вимогу його представника надати документи, які б підтверджували законність перебування її на його, позивача, території та правильність виконання рішення суду вона, крім свого службового посвідчення, нічого не надала. Після складання документів вона з невідомими особами залишили територію його майстерні. 19 березня 2015 року він зявився до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області), але ніяких документів йому ніхто не вручив, а тільки повідомили про те, що все його майно буде реалізоване упродовж місяця. Оскаржуваний акт опису й арешту майна від 18 березня 2015 року він отримав лише 26 березня 2015 року. Вважає, що є явне порушення співвідношення стягнутої суми та загальної вартості всього майна. Якщо у боржника відсутні кошти, то стягнення звичайно може бути звернуто на будь-яке майно, але тільки відповідно до рішення суду та у спосіб, указаний у ньому, проте ніяк не на розсуд виконавчої служби. У даному випадку державний виконавець має право накласти арешт на майно, яке не перевищує своєю вартістю сукупну суму, вказану в виконавчому документі, а саме 226 188 грн. 02 коп. Крім того, його майно знаходиться на території Лозуватської сільської ради, що знаходиться в юрисдикції Криворізького району Дніпропетровської області. Тобто, на його думку, виконавчі дії повинні виконуватись державною виконавчою службою Криворізького району Дніпропетровської області.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати дії відповідача щодо складання оскаржуваного акта опису й арешту майна від 18 березня 2015 року протиправними та скасувати цей акт.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на безпідставність цього позову, оскільки вважає, що всі дії вона вчиняла відповідно до вимог діючого законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 та відповідача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчі листи № 216/7853/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на загальну суму 226 188 грн. 02 коп. (а. с. 23, 24).

23 жовтня 2014 року державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області Мігільовою Т.М. на підставі зазначених виконавчих листів винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з одночасним накладенням арешту на все майно боржника (а. с. 27-28, 20-30). Копії цих постанов направлені рекомендованими листами сторонам виконавчого провадження (а. с. 91). Боржнику було надано строк для добровільного виконання вимог виконавчих документів. Рішення суду позивач як боржник не виконав, тому державний виконавець розпочав його примусове виконання.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець Мігільова Т.М. відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавчу службу» розпочала примусове виконання рішення суду зі звернення стягнення на кошти боржника. Однак коштів виявилось недостатньо для задоволення вимог стягувача. Також державним виконавцем з метою звернення стягнення на рухоме майно боржника було вжито певні заходи, але такого майна не виявлено. Оскільки дані обставини не є предметом спору, то вони судом детально не досліджуються.

12 лютого 2015 року державний виконавець Мігільова Т.М. вручила ОСОБА_3 особисто постанови про відкриття виконавчого провадження, лист-повідомлення про наявне виконавче провадження та необхідність зявитись 17 лютого 2015 року до виконавчої служби з питання сплати боргу, а також розяснено його права та обовязки (а. с. 49-53). Проте позивач указане повідомлення проігнорував, до виконавчої служби не зявився і борг не сплатив. Такі дії позивача фактично свідчать про свідоме небажання ним виконати рішення суду.

23 лютого 2015 року до Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області надійшла заява стягувача, в якій вона просила державного виконавця, у звязку з невиконанням боржником до цього часу рішення суду, невідкладно розпочати примусові дії шляхом звернення стягнення та проведення реалізації належного позивачу нерухомого майна (а. с. 62-63).

13 березня 2015 року відповідачем на адресу позивача було направлено рекомендованим листом повідомлення про призначення на 14.00 годину 18 березня 2015 року опису майна боржника, яке розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тополина, 30/1 (а. с. 66).

18 березня 2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження зазначеного нерухомого майна. У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем складено оскаржуваний акт опису й арешту 1/2 частини нерухомого майна боржника. Відповідно до змісту вказаного акта опису й арешту майна при описі були присутні: два поняті, представник боржника ОСОБА_1, представник стягувача ОСОБА_5, старший ДІМ Криворізького РВ УМВС України в Дніпропетровській області майор міліції ОСОБА_6 Крім того, в акті зазначено про те, що державному виконавцю доступу до приміщення добровільно надано не було, представник боржника перешкоджав проведенню виконавчих дій, був злісно обурений і проявляв відверту неповагу до обовязків державного виконавця, від підпису відмовився.

Тобто під час проведення виконавчих дій був присутній представник позивача ОСОБА_1

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавчу службу» сторони можуть реалізовувати свої права і обовязки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобовязаний вчинити певні дії особисто.

За таких обставин посилання позивача на те, внаслідок проведення виконавчих дій за його відсутності були порушені права боржника, суд до уваги не бере.

Згідно із преамбулою Закону України «Про виконавчу службу» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частинами 1, 3 ст. 5 Закону України «Про виконавчу службу» визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Статтею 11 Закону України «Про виконавчу службу» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема,: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Таким чином, у разі необхідності державний виконавець має право як безперешкодно входити до приміщень боржника, так і накладати арешт на його майно.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно з технічною документацією, виданою комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради», місцем знаходження ремонтної майстерні є м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул. Тополина, 30/1.

Тому доводи позивача щодо порушення відповідачем положень ст. 20 Закону України «Про виконавчу службу» є безпідставними.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець Мігільова Т.М. під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року № 216/7853/13-ц, діяла згідно з вимогами чинного законодавства, тому в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись Законом України «Про виконавчу службу», ст. ст. 11, 71, 86, 158-163, 167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В. Онопченко

Постанова в повному обсязі складена 24 липня 2015 року.