АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/9301/14-ц Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Провадження №22ц-791/1369/15 Доповідач Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 14 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Стародубця М.П.
При секретарі: З участю адвоката:Цулукіані І.О. Нікітіна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_7 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зобов'язання зі сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що на її користь рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 30 травня 2007 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 03 травня 2007 року.

В зв'язку з тим, що відповідач сплату аліментів на утримання дитини проводить не регулярно та не в повному обсязі утворилася заборгованість. На підставі викладеного, після збільшення позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2011 року по 01 лютого 2015 року у сумі 40865,80 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 пеню за прострочення зобов'язань зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_9 за період з 01.04.2011 року по 01.02.2015 року в розмірі 30000,00 грн. та судові витрати в сумі 300,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, діюча в інтересах ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню з ОСОБА_7 до 521,39 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Нікітін Р.В., діючий в інтересах ОСОБА_8 просить не брати до уваги доводи викладені в ній та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 30 травня 2007 року ОСОБА_7 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 03.05.2007 року (а.с.5).

Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні заборгованість по аліментам за вказаним вище судовим рішенням станом на 01.01.2012 року становила 698,60 грн., станом на 01.01.2013 року - 158,80 грн., станом на 01.01.2014 року - 1978,80 грн. Вказані обставини сторонами не оспорені (а.с.55-56).

Суд першої інстанції вірно встановив факт заборгованості за аліментами з вини відповідача, оскільки ОСОБА_7 був обізнаний про наявність рішення суду, але належним чином його не виконував, сплачуючи аліменти з порушенням строку та розміру.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, як це передбачено ст. 196 СК України, в сумі, заявленій в позові і підтвердженій розрахунком, правильність якого судом перевірена та не спростована.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 з 26 лютого 2013 року офіційно не працевлаштований, а у період 07 травня 2014 року по 18 серпня 2014 перебував на обліку в центрі зайнятості, де отримував допомогу по безробіттю, в зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, до спірних правовідносин слід застосовувати наведену вище норму матеріального права та зменшити нараховану суму пені.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_11 та приймає участь в утриманні її дитини 2003 року народження; має зобов'язання по наданню матеріальної допомоги батьку пенсійного віку - ОСОБА_12, який підтвердив зазначені обставини, будучи допитаний в якості свідка в ході апеляційного розгляду; нерухомого майна та земельної ділянки у власності відповідача немає. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження, атом директора КП "Центр" від 13 травня 2015 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області від 27 квітня 2015 року.

Окрім того, з наданих відомостей ВДВС Суворовського РУЮ в м.Херсоні вбачається, що відповідач регулярно проводив платежі та на момент ухвалення рішення заборгованості по сплаті аліментів не має.

За таких обставини колегія суддів вважає, що за своїм матеріальним та сімейним станом ОСОБА_7 не зможе сплатити на користь позивачки стягнуту судом першої інстанції пеню за прострочення зобов'язань зі сплати аліментів в розмірі 30000,00 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду в частині розміру стягнутої неустойки за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 з 30000,00 грн. до 10000,00 грн., а також зменшити розмір стягнутих судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_7, - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року змінити, зменшити стягнуту з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 неустойку (пеню) за прострочення зобов'язання зі сплати аліментів з 30000 грн. до 10000,00 (десять тисяч) грн., а також судові витрати з 300,00 грн. зменшити до 243,60 грн.(двісті сорок три грн., 60 коп.)

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: