У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», треті особи: публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року в задоволені його позову відмовлено, однак рішенням Апеляційного суду м. Києва від 7 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня

2015 року, а також рішення Апеляційного суду м. Києва від 7 травня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, інфляційних витрат і 3% річних, у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема частини четвертої статті 636 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2011 року, від 23 листопада 2011 року та ухвалу цього ж суду від 7 грудня 2011 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач порушив умови договору страхування, не передав страховику повний комплект ключів і з цих підстав йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Суд також зазначив, що позивач не є вигодонабувачем за договором страхування, а останній не наділив його такими повноваженнями на одержання страхової виплати.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що передача автомобільних ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та права власності на автомобіль є наслідком виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору і не вчинення таких дій не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Скасовуючи рішення апеляційного суду й залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, касаційний суд погодився із висновками місцевого суду.

У наданих для порівняння:

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2011 року суд виходив із того, що з урахуванням фактичної відмови вигодонабувача від пред'явлення позову до страховика, страхувальник не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах;

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, позивач, як власник застрахованого майна, має право на отримання страхового відшкодування;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що банк відмовився від права вимоги частини страхового відшкодування, наданого йому на підставі договору, шляхом підтримання позовних вимог позивача, а тому вимоги страхувальника про стягнення на його користь страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», треті особи: публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних нарахувань та

3% річних за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема