У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
Попович О.В., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 16 листопада 2007 року між сторонами було укладено договір поруки, за яким було забезпечено зобов'язання третьої особи за кредитним договором № 260/РП/39/2007-840. В п. 1.1. договору поруки передбачено обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за належне виконання третьою особою взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору, в тому числі щодо повернення до 10 жовтня 2032 року кредиту у сумі 147175,00 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49 % річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій.

З урахуванням уточнень, позивачка зазначала також, що у червні 2010 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звертався до суду з позовом до неї та боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року суму кредитної заборгованості було стягнено з відповідача, а у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 банку було відмовлено за безпідставністю у зв'язку з припиненням договору поруки згідно з положеннями частини 4 статті 559 ЦК України. Посилаючись на зазначене, позивачка просила суд визнати припиненим договір поруки від 16 листопада 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано припиненим з 23 вересня 2009 року договір поруки від 16 листопада 2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року змінено, виключивши із резолютивної частини рішення посилання на дату припинення договору поруки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Судами встановлено, що 16 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір поруки. Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 260/РП/39/2007-840.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Згідно положень статті 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина 4 статті 559 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року за результатами розгляду справи за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, встановлено ту обставину, що вимоги банку щодо стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_6, безпідставні, оскільки позов про стягнення заборгованості пред'явлено банком із пропуском передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України строку для звернення із відповідними вимогами до поручителя.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі положень частини 4 статті 559 ЦК України укладений між сторонами договір поруки від 16 листопада 2007 року слід визнати припиненим. При цьому, суд першої інстанції вказав, що вказаний договір слід вважати припиненим з 23 вересня 2009 року.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду в частині визнання припиненим договору поруки. Разом з тим, апеляційний суд обґрунтовано виключив із резолютивної частини рішення суду першої інстанції посилання на дату припинення договору.

До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

За таких обставин, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
А.В. Маляренко
О.В. Попович
С.П. Штелик