АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3916/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 22 895,99 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору від 12.10.2006 року, укладеного між сторонами, останній отримав кредит в сумі 7 500 гривень, зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, допустивши заборгованість, яку позивач і просить стягнути з відповідача з урахуванням заборгованості за відсотками та штрафних санкцій.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник позивача подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України ( а.с. 71 -72).

Відповідач апеляційну скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судом при розгляді справи встановлено, що 12.10.2006 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір за умовами якого відповідач ОСОБА_3, отримав кредит в сумі 7 500 гривень, зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості.

Позивач при зверненні до суду із позовом ставив питання про стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 22 895,99 гривень, яка складалася із: заборгованості за кредитом в сумі 4 194,73 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 17 134,78 гривень, штрафу (фіксована складова) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 1 066,48 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем було пропущено строки позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом. Враховуючи, що останній платіж за кредитною картою був здійснений відповідачем 03.07.2009 року, при цьому термін дії даної картки становить 3 роки, а звернення до суду з позовом в жовтні 2014 року.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта про те, що судом не було взято до уваги, що строк дії договору було пролонговано на 12 місяців, а відтак до правовідносин які виникли між сторонами підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 261 ЦК України, згідно якої за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, на думку колегії суддів не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У відповідності до заяви від 12.10.2006 року сторонами по справі були визначені строки дії картки - три роки ( а.с. 11 зворот). Згідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14).

З урахуванням вищевикладеного, а також заяви відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки АліниВолодимирівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: