АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7565/14-ц 22-ц/774/633/К/15
Справа № 215/7565/14-ц Головуючий в суді 1-ї
Провадження № 22-ц/774/633/К/15 інстанції - Тарасенко О.В.
Категорія № 26 (3) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та просив стягнути з відповідача 30000 грн.на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.07.2013 року зазначено, що конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання встановити неможливо, суд не врахував, що під час укладення трудового договору позивач був попереджений про наявність шкідливих та ризикових факторів, про їх вплив і негативні наслідки та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання відповідач не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за це. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної шкоди значно завищений.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком», а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з підстав п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 працював в підземних умовах шахти «Октябрьська» ВАТ «КЗРК», правонаступником якого є відповідач (а.с. 4-10).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21 травня 2013 року ОСОБА_2 встановлене професійне захворювання: радикулопатія L5 S1 справа з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, остеоартрозом колінних суглобів ПФ першого-другого ст. М54.1. Вегетативно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з частими акроангіоспазмами, остеоартрозом і періартрозм ліктьових суглобів (ПФС другого ст.), двобічним плечолопатковім періартрозом (ПФС першого-другого ст.) та остеоартрозом дрібних суглобів кистей G56 (а.с. 11-12), у зв'язку з чим 09 липня 2013 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 15-18).

Згідно п. 17 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 10 вересня 2013 року ОСОБА_2 первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності (20% по радикулопатії і 10% по ВСП) (а.с. 13).

Повторним висновком МСЕК від 07 жовтня 2014 року відсоток втрати професійної працездатності не змінився (а.с. 14).

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує медичного лікування ВМП та забезпечення лікарськими засобами ВМП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були роз'яснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строків позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з втратою ним професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без достатнього урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не в повній мірі дав оцінку ступені фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача з 20000 грн. до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши його з 20000 (двадцяти тисяч) грн. до 10000 (десяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: