Справа №: 398/6501/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортних засобів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі позивач) 02 жовтня 2014 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 лютого 2012 року вона з відповідачем - її батьком ОСОБА_2 домовились про купівлю - продаж транспортних засобів за грошові кошти в сумі 20 000 грн., про що після передачі коштів той написав розписку. Вказує, що вказана сума була передана відповідачу на виконання досягнутих домовленостей, та що спір між сторонами відсутній. Вважає себе власником транспортних засобів та автомобіля, однак неодноразово намагалась знайти відповідача, щоб вирішити питання про переоформлення у встановленому порядку транспортних засобів, однак жодного разу за вказаною адресою його не застала. Вважає, що такі дії відповідача, порушують її права по володінню та користуванню транспортними засобами: а саме МТЗ-80, трактор колісний, 1993 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_6 заводський номер НОМЕР_7 номер двигуна НОМЕР_1 та Т-26, трактор колісний, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер НОМЕР_8, номер двигуна НОМЕР_3: НОМЕР_9 навантажувач колісний, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, заводський номер НОМЕР_11, номер двигуна НОМЕР_12 та легковий автомобіль Форд Ескорт (комбі), 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, колір червоний, шасі (кузов, рама коляска) № НОМЕР_10

В судовому засіданні позивач та її представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд задовольнити позовні вимоги та визнати дійсним договір купівлі - продажу транспортних засобів.

Інтереси позивача в суді по довіреності представляв ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідачі суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні про особисте отримання повідомлення адресатом.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-11, 15, 16, 19, 20, 22, 311, 316- 321, 325, 328, 346-348, 386, 391, 392, 657, 659 ЦК України.

Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом

Відповідно до ст.ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона передає майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити нього певну суму.

За загальним правилом відповідно до вимог ст.ст. 657, 658 ЦК України договір купівлі - продажу укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право продажу належить власнику майна.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України.

Судом встановлено, що за письмовим, а не усним договором, укладеним 05 лютого 2012 року між продавцем - ОСОБА_2, який продав та покупцем - ОСОБА_4, яка купила вказано, що продавцем, як власником рухомого майна було продано транспортні засоби, а саме МТЗ-80, трактор колісний, 1993 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_6 заводський номер НОМЕР_7 номер двигуна НОМЕР_1 та Т-26 (так вказано, а не Т-25), трактор колісний, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер НОМЕР_8, номер двигуна НОМЕР_3: НОМЕР_9 навантажувач колісний, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, заводський номер НОМЕР_11, номер двигуна НОМЕР_12 та легковий автомобіль Форд Ескорт (комбі), 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, колір червоний, шасі (кузов, рама коляска) № НОМЕР_10

Суд не погоджується із позицією позивача, що саме вона є власником усіх транспортних засобів, та не приймає до уваги розписку відповідача, оскільки згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вони належать ОСОБА_2 - відповідачу у справі.

Судом встановлено, що власником усіх транспортних засобів, відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу є батько позивача - ОСОБА_2 - відповідач у справі, транспортні засоби не зняті з реєстрації в ДАІ.

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду достовірних доказів, що 05 лютого 2012 року між сторонами добровільно був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна, доказів ухилення відповідача від укладання договору купівлі-продажу чи його виконання відповідно до вимог діючого законодавства до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню за безпідставністю позовних вимог.

Суд вважає, що до суду також не надані докази, що між сторонами існує спір щодо рухомого майна, а позивач є добросовісним набувачем транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами не виникло будь якого спору з приводу купівлі-продажу транспортних засобів. Під час розгляду справ вказаної категорії в суді підлягає доведенню протиправність дій відповідача та порушення у зв'язку з цим прав та інтересів позивача.

В даному випадку будь якого спору між сторонами по справі не існує, а тому позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі - продажу рухомого майна від 05 лютого 2012 року не підлягають задоволенню.

Судові витрати, що понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладенні обставини та керуючись ст.ст. 3-11, 15, 16, 22, 311, 316-321, 325, 328, 330, 334, 346-348, 386, 388, 392, 639, 655, 657, 659 ЦК України, ст.ст. 3- 11, 15, 57- 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортних засобів - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на позивача.

Копію рішення суду надіслати відповідачу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення або протягом цього ж часу з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду Тимченко Л.М.