У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада

2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, витребування документів, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 30 грудня 2013 року вона отримала поштою позовну заяву ОСОБА_3 до її дочки - ОСОБА_4, яка проживає в іншому місці. До позовної заяви було долучено документи, що містять персональні дані та конфіденційну інформацію щодо неї та членів її сім'ї. На збирання, зберігання та розповсюдження вказаних персональних даних відповідачці вона згоди не надавала, такі дані отримані нею незаконно. Вважає, що на підставі цих протиправних дій, відповідачка намагається принизити її репутацію, піддати дискримінації її сім'ю через національність її зятя, що завдає їй моральних страждань.

Просила суд витребувати першоджерела конфіденційних документів і документів про персональні дані з незаконного володіння відповідача, заборонити відповідачці надавати будь-кому на розгляд ці документи та розповсюджувати копії іншим особам, передати їй першоджерела; визнати дії відповідачки зі збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації та персональних даних протиправними; встановити зв'язок між протиправними діями відповідачки та її моральними стражданнями; стягнути з відповідачки 6 090 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада

2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки позивачем всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами той факт, що відповідачем оброблялися персональні дані автоматичними засобами або з метою включення у картотеку. Також не надано жодних доказів спричинення позивачці моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, витребування документів, стягнення моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік