АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2757/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грін хауз»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грін хауз» до ОСОБА_2, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСББ «Грін хауз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У мотивування вимог посилалося на те, що відповідач є власником нежилих приміщень №1, 2 (групи приміщень №18) - магазину непродовольчих товарів, загальною площею 509,10 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1.

Протягом березня 2013 року по вересень 2014 року ним надавались послуги відповідачу із утримання будинку та прибудинкових територій за даною адресою, проте послуги оплачені не в повному обсязі у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню саме з відповідача як власника нежилих приміщень.

Враховуючи наведене та з усіма уточненнями просило суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 33706,35 грн. заборгованості та судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСББ «Грін хауз» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСББ «Грін хауз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що висновок суду про те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача суперечить вимогам ст.13 Конституції України, ст.319 ЦК України, ст.22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Вважає, що оскільки власником нежилих приміщень є саме відповідач ОСОБА_2, то саме на нього законодавством покладається обов'язок вчасно сплачувати кошти по рахунках за житлово-комунальні послуги.

В той же час, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з регресним позовом до ОСОБА_3, оскільки останнім, як орендарем нежилих приміщень, спричинено збитки власнику - відповідачу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСББ «Грін хауз», суд першої інстанції підставно виходив з їх необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належать нежилі приміщення №№ 1, 2 (групи приміщень №18) загальною площею 509,10 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Таким чином, як вірно зауважено судом першої інстанції, чинним законодавством не ототожнюються поняття власника та споживача і даний статус може поєднуватись в одній особі, або належати різним особам.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2011 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди нерухомого майна строком до 01.08.2014 року, предметом якого стало нежитлове приміщення загальною площею 500,00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 132-135).

Відповідно до пунктів 3.3., 4.1.2. договору оренди, орендар додатково сплачує вартість фактично спожитих комунальних послуг (експлуатаційні витрати, електроенергія, вода, опалення, телефон, водовідведення, пожежна та охоронна сигналізації), які відносяться до об'єкту нерухомості по встановлених тарифах, а також витрати по оплаті послуг технічного обслуговування інженерного обладнання. Моментом закінчення фактичного використання об'єкту нерухомості по цьому договору є підписання сторонами акту передачі об'єкта нерухомості.

На виконання умов договору оренди нерухомого майна, 01.04.2013 року між ОСББ «Грін хауз» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території строком на три роки щодо нежитлового приміщення загальною площею 489,00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 136-140).

В подальшому, 01.05.2014 року між позивачем та третьою особою, який діяв на підставі договору оренди №10209 від 02.09.2013 року, укладено новий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території строком на три роки щодо нежитлового приміщення загальною площею 502,00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 141-146).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, борг в сумі 33706,35 грн. нарахований в період дії договору оренди нерухомого майна, укладеного між відповідачем та третьою особою.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_3, в період виникнення заборгованості, користувався належним відповідачу нерухомим майном на підставі договору оренди, тому суд вірно зауважив, що саме він є фактичним споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку може укладатись між власником, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою, а також виконавцями відповідних послуг.

Проаналізувавши зазначені вище положення закону, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що якщо споживачем послуг є не власник приміщення, а його орендар, то відповідні договори укладаються саме з орендарем нерухомого майна і саме останній несе відповідальність за своєчасну та повну сплату відповідних платежів, якщо договором оренди не передбачено іншого.

На виконання вимог закону, ФОП ОСОБА_3 уклав договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 01.04.2013 року та від 01.05.2014 року і останній договір на даний час є чинним, адже він укладений строком на три роки, тобто до 01.05.2017 року.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_3 в період виникнення заборгованості був фактичним споживачем житлово-комунальних послуг, й саме між ним та позивачем укладено договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, тому саме він несе відповідальність за своєчасну та повну сплату відповідних платежів, що відповідає умовам договору оренди, договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та чинному законодавству.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання на ст.22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та те, що саме на власника приміщення ОСОБА_2 покладається обов'язок вчасно сплачувати кошти по рахунках за житлово-комунальні послуги та надається право звернутися до суду з регресним позовом до ОСОБА_4, оскільки укладаючи договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не з власником приміщення, а з орендарем нерухомого майна, позивач діяв як правоздатна сторона договору вільна у виборі контрагента, що відповідає принципу свободи договору.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, за загальним правилом, на заміну відповідача повинно бути клопотання позивача. Пред»явлення позову до неналежного відповідача та відсутність клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції роз'яснювалося право позивача на заміну відповідача, проте клопотання про заміну відповідача від позивача не надходило. Протягом розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі представники ОСББ «Грін Хауз» наголошували на тому, що єдиним належним відповідачем є ОСОБА_2 Отже, позивач не скористався наданим йому правом, передбаченим ст.33 ЦПК України, на заміну неналежного відповідачаОСОБА_2, замість ФОП ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердила, що послуги надавали третій особі ФОП ОСОБА_3, який їх оплачував, проте не в повному обсязі і тому існує зазначена заборгованість.

ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні, що заборгованість, яку просить стягнути позивач з ОСОБА_2 нарахована за період, коли нежитлове приміщення перебувала в його користуванні на підставі укладених між ним та ОСОБА_2 договорів оренди. Разом з тим, він не визнає цієї заборгованості, оскільки вважає її безпідставно нарахованою, а тому й не сплачував. Тобто, вважає, що якщо й виник спір у позивача по заборгованості, то належним відповідачем є він, як орендар, а не власник.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позов пред'явлено до не належного відповідача.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грін хауз»відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: