Справа № 313/2050/14-ц
Провадження № 2/313/46/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі :

головуючого судді : Кравцова С.О.

при секретарі : Василенко Л.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відповідача № 1 ОСОБА_4, відповідача № 2 ВАТ НАСК «Оранта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 « Про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди »

ВСТАНОВИВ :

22.12.2014 року до суду звернувся позивач з зазначеною позовною заявою де зазначає, що 01 серпня 2013 року о 18.00 в смт.Веселе Запорізької області біля перехрестя вулиць Першотравневої та О.Кириченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі керованого ним на підставі документів визначених п.2.1 Правил Дорожнього руху України автомобіля марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та керованого відповідачем 1 автомобіля марки ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок зіткнення керований ним автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил відповідачем 1 правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 14.08.2013 року у справі № 313/1233/13-п, відповідно до якої його визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, яка набула чинності і до даного часу не скасована та не змінена.

Позивач вважає обґрунтованим його звернення до суду з даним позовом та залучення в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, власника пошкодженого автомобіля, для з'ясування судом питання чи являється він належним позивачем.

Відповідач 1 у встановлений строк повідомив страховика про факт ДТП , також ним 10 вересня 2013 року за реєстраційним номером 07 було подано заяву про страхове відшкодування. Відповідно до інформації отриманої ним за телефоном гарячої лінії , страховою компанією було заведено страхову справу № 10035 та призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 11056,96 гривень, яке мало бути йому виплачено на протязі 90 днів від дати отримання заяви. Зазначена інформація була підтверджена листом НАСК «Оранта» від 23.01.2014 р. № 09-02-09/1135.

Проте у квітні 2014 року на його адресу надійшов лист від НАСК «Оранта» від 04.04.2014 р. № 09-02-09/6574, відповідно до якого йому повідомлено, що у зв'язку з ненадходженням до страховика заяви про виплату страхового відшкодування від власника транспортного засобу ОСОБА_5 та ненаданням копії його паспорта та ідентифікаційного коду розгляд страхової справи припиняється.

Тим самим на його думку, страховик ухиляється від сплати страхового відшкодування. Вважає, що зазначені дії страховика є в повній мірі неправомірними та нормативно не обгрунтованими, виходячи з наступного : Згідно ст.6 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності ( далі закон № 1961-ІV ) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та /або майну потерпілого.

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.3 ст.1 Закону N 1961 - ІV ).

Потерпілою особою у даному випадку позивач 2 вважає себе, що не оспорює власник транспортного засобу, про що свідчать його дії щодо надання на його ім'я 04.09.2013 року нотаріально посвідченої довіреності, якою він уповноважив його діяти від свого імені у відношенні автомобіля з будь-якими правами, в тому числі одержувати від його імені відшкодування за заподіяну шкодую

Відповідно до ст.35 Закону України N 1961 - IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику ( у пунктах передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ ) заяву про страхове відшкодування. Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як має право отримати страхове відшкодування у зв'язку з безпідставною відмовою, надавши суду свої розрахунки.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 щодо сплати 510 гривень, так як останній провів з ним розрахунок та погодився з запереченнями відповідача № 2. ВАТ НАСК «Оранта» щодо сплати йому зазначеної суми 11056 грн. 96 коп. страхового відшкодування та пені у розмірі 2196 грн. 24 коп.

Представник відповідача № 1 ОСОБА_2 підтвердив факт сплати позивачу 510 гривень.

Представник відповідача № 2 в судове засідання не прибув але надав суду запереченння, де зазначив, щоб справу слухали у його відсутність. Із зазначеними запереченнями позивач погодився.

Третя особа у судове засідання не прибув але повідомив, щоб справа слухалась у його відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає уточнені позовні вимоги позивача ( які відповідають вимогам у запереченнях відповідача № 2 ) підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року по вул.Першотравневій в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області біля перехрестя вулиць Першотравневої з вул. О.Кириченка сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить ОСОБА_5 та під керуванням позивача та Ваз 2102 реєстраційний № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_7 та під керуванням відповідача 1.

Відповідно до постанови Веселівського районного суду Запорізької області від 14.08.2013 р. № 313/1233/13-п ОСОБА_4 визнано особою, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 гривень.

Цивільна відповідальність за шкоду життю, здоров'я та майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-яким водієм автомобіля ВАЗ 2102 реєстраційний № НОМЕР_6, застрахована у ВАТ НАСК « Оранта « згідно із полісом № АВ/9572010 від 12.12.12 р.

Володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_6, являється відповідач 1, який керував автомобілем на підставі довіреності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Цивільно-правова відповідальність відповідача 1 застрахована в НАСК «Оранта» (відповідач 2), відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 грудня 2012 року № АВ 9572010 з терміном дії з 13.12.2012р. по 12.12.2013р.

Як роз'яснено у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін.

Враховуючи викладене суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з даним позовом та залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, власника пошкодженого автомобіля, для з'ясування судом питання чи являється позивач належним позивачем.

Відповідач 1 у встановлений строк повідомив страховика про факт ДТП, також ним 10 вересня 2013 року за реєстраційним номером 07 було подано заяву про страхове відшкодування. Відповідно до інформації отриманої ним за телефоном гарячої лінії , страховою компанією було заведено страхову справу № 10035, та призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 11056,96 гривень яке мало бути мені виплачено на протязі 90 днів від дати отримання заяви. Зазначена інформація була підтверджена листом НАСК «Оранта» від 23.01.2014р. № 09-02-09/1135.

Проте, у квітні 2014 року на його адресу надійшов лист від НАСК «Оранта» від 04.04.2014р. №09-02-09/6574, відповідно до якого його повідомлено, що в зв'язку з ненадходженням до страховика заяви про виплату страхового відшкодування від власника транспортного засобу ОСОБА_5 та ненаданням копії його паспорта та ідентифікаційного коду, розгляд страхової справи припиняється.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності" (далі - Закон N 1961-IV), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

05 серпня 2013 року до страхової компанії від імені ОСОБА_5 звернувся позивач із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, у якому зазначив, що внаслідок ДТП транспортному засобу, під його керуванням були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами по цій справі регулюються спеціальною нормою права - Законом України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.04 р. № 1961-IV із змінами і доповненнями ( в редакції, що діяла на момент укладання договору ).

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу згідно із ст.29 Закону України № 1961-IV відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, рпозрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог Закону № № 1961-IV аварійним комісаром було проведено огляди пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний № НОМЕР_4 за участю позивача з метою визначення розміру збитків. Механічні пошкодження зазначеного автомобіля зафіксовані у протоколі оляду транспортного засобу від 21.08.2013 р., які складені за участю позивача та особисто ним підписані.

Згідно із зазначеними протоколами огляду та дослідженням спеціаліста № АХ8229ВО-06.09/2 від 06.09.13 р. вартість матеріального збитку з урахуванням зносу, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний № НОМЕР_4, становить 11 566,46 грн.

Пунктом 2 полісу № АВ/9572010 встановлена франшиза у розмірі 510 грн., яку відповідно до приписів Закону № 1961-IV відшкодовує особа, винна у спричиненні шкоди.

Таким чином, страхове відшкодування, яке має бути виплачено ОСОБА_5, як власнику автомобіля становить 11056,46 грн.

Відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний : у разі визнання вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ) та виплатити його.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV встановлена відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а саме : за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати ) з вини страховика ( МТСБУ ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів виплатної справи № 10035 13 вересня 2013 року до відповідача 2 звернувся позивач із заявою про страхове відшкодування.

Граничний строк виплати страхового відшкодування настав 12 грудня 2013 року.

Беручи до уваги вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України щодо позивної давності в один рік яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,пені ).

Враховуючи суму страхового відшкодування 11056,96 грн. та період прострочення 365 днів, розмір пені складає 2196,24 грн.

Станом на 18 грудня 2014 року період прострочення становить 365 днів. Облікова ставка НБУ в період прострочення встановлена - з 17.12.2013 по 14.04.2014 6,5% з 15.04.2014 по 16.07.2014 - 9,5%., з 17.07.2014 по 12.11.2014 р. - 12,5 %., з 13.11.2014 по 17.12.2014 р. - 14%.

Розрахунок пені :

11056,95 грн. х 6,5 % х 2 : 100 % : 365 днів х 119 дня = 468,63 грн. ;

· 11056,96 грн. х 9,5 % х 2 : 100 % : 365 днів х 92 дня = 529,52 грн. ;

· 11056,96 грн. х 12,5 % х 2 : 100 % : 365 днів х 119 дня = 901,22 грн.;

· 11056,96 грн. х 14 % х 2 : 100 % : 365 днів х 35 дня = 296,87 грн.;

Загальна сума складає 2196,24.

З аналізу приписів спеціальної норми - Закону № 1961-IV вбачається, що пунктом 36.5 статті 36 цього Закону встановлена відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді пені.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суми шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності ( лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Передбачена ст.625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спецільним законодавством.

З огляду на викладені обставини та приписи спеціальної норми права - Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-праової відповідальності власників наземних транспортних засобів «, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими у розмірі страхового відшкодування 11056,96 грн. та пені у розмірі 2196,24 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214,218 ЦПК України, ст.999 ЦК України, Законами України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд

ВИРІШИВ :

Уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до Національної акціонерної страхової компанії « Оранта « - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії « Оранта « 02081 м. Київ вулиця Здолбунівська, 7- «Д» страхове відшкодування у розмірі 11056,96 грн. та пені у суммі 2196 грн. 24 коп., а всього 13253,20 грн. ( тринадцять тисяч двісті п'ятдесят три гривні 20 коп.) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний № НОМЕР_7 мешканця АДРЕСА_1

Стягнути з відповідача ВАТ НАСК « Оранта « судовий збір на користь ОСОБА_3 у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов

19.02.2015