АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/788/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Дерунець О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОхріменко Н. І.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, виконавчий комітет Черкаської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський міський земельно-кадастровий центр" про визнання розподілу земельної ділянки недійсним, скасування рішення міської ради та скасування державної реєстрації земельних ділянок, -

в с т а н о в и л а :

07 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, виконавчий комітет Черкаської міської ради, ТОВ "Черкаський міський земельно-кадастровий центр" про визнання розподілу земельної ділянки недійсним, скасування рішення міської ради та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року провадження по справі закрито з підстав передбачених п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року як незаконну, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши сторони, що з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі суд, виходив із того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, з тексту позовної заяви ОСОБА_6 вбачається, що позов поданий до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, виконавчий комітет Черкаської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський міський земельно-кадастровий центр".

ОСОБА_6 просив визнати розподіл земельної ділянки площею 1771 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 розроблений ДП «Міський земельно-кадастровий центр» ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр», скасувати рішення Черкаської міської ради від 20 грудня 2013 року №4-396 «Про передачу земельних ділянок безоплатно у власність та в оренду громадянці ОСОБА_7 по АДРЕСА_2», скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0370 га (кадастровий номер :03:004:0228) зареєстровану реєстраційною службою Черкаського обласного управління юстиції Черкаської області за ОСОБА_7, реєстраційний номер 01 від 17 квітня 2014 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0288 га (кадастровий номер :03:004:0229) зареєстровану реєстраційною службою Черкаського обласного управління юстиції Черкаської області за ОСОБА_7, реєстраційний номер 01 від 23 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. А тому при отриманні позовної заяви, у якій об'єднано декілька вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства, а не відмовляє у відкритті провадження в цілому.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень ( п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Розмежування справ цивільного судочинства та справ адміністративного судочинства відбувається як за суб'єктним складом учасників процесу так і за характером спірних правовідносин.

Спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, позивачем оспорюється право приватної власності фізичної особи на земельну ділянку, якого ця особа набула на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у ч. 2 ст. 122 ЦПК.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин

П. 7 даної постанови визначено, що Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Зважаючи на викладені положення норм процесуального права, позовні вимоги позивача, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає до задоволення, а ухвала судді про закриття провадження до скасування, як постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, виконавчий комітет Черкаської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський міський земельно-кадастровий центр" про визнання розподілу земельної ділянки недійсним - скасувати.

Справу за даним позовом направити до Соснівського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :