ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3817/15-ц
провадження № 4-с/753/81/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві БУБЕЛА Андрія Миколайовича, суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_2 у порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві БУБЕЛА А.М. Мотивуючи свої вимоги тим, що державний виконавець безпідставно виніс відносно нього постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 грудня 2014 року (провадження ВП № 43600866) по виконанню виконавчого листа № 753/13100/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.05.2014 року про стягнення судового збору в сумі 115 грн. 00 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, провадження по якому постановою від 04 грудня 2014 року закінчено /виконавчий документ повернуто стягувачу/, невірно застосувавши норму ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що державним виконавцем обрано неспівмірний захід примусового виконання рішення до боргових зобов"язань. Так, борг становить 115 грн. 00 коп., а державним виконавцем застосований захід примусового виконання рішення - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Водночас, вказаний Закон передбачає, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитних установах». Він є пенсіонером, а тому державний виконавець міг би стягнути цей борг з його пенсії, проте цього не зробив, й при цьому не з»ясував можливість добровільного виконання зобов"язання, суму якого він погоджується сплатити, й на сьогодні вже сплатив.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити, тим самим, поновивши права скаржника.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності державного виконавця на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Вилухавши пояснення скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги із наступних підстав.

Судом встановлено, що державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві БУБЕЛА А.М. винесено відносно ОСОБА_2 постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 грудня 2014 року (провадження ВП № 43600866) по виконанню виконавчого листа № 753/13100/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.05.2014 року про стягнення судового збору в сумі 115 грн. 00 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, провадження по якому постановою від 04 грудня 2014 року закінчено (виконавчий документ повернуто стягувачу) (а.с.4, 5, 7), застосувавши норму ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, з такою позицією погодитися не можна з тих підстав, що державним виконавцем обрано неспівмірний захід примусового виконання рішення до боргових зобов"язань.

Так, борг за виконавчим зобов»язанням скаржника перед стягувачем становить лише 115 грн. 00 коп., а державним виконавцем застосований захід примусового виконання рішення - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.7).

Водночас, вказаний Закон передбачає, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитних установах».

Скаржник/боржник є пенсіонером (а.с.6), а тому державний виконавець міг би стягнути цей борг з його пенсії, проте цього не зробив, й при цьому не з»ясував можливість добровільного виконання зобов"язання, суму якого він сплатив.

За таких підстав, державний виконавець, прийнявши рішення/постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, діяв всупереч принципу співмірності застосовуваних заходів примусового виконання рішення до боргових зобов»язань, ст.ст.32, 57 Закону України «Про виконавче провадження», відтак, відповідно до ст. 387 ЦПК України, суд вважає за необхідне визнати такі дії державного виконавця неправомірними й зобов"язати його вжити заходів до вчинення процесуальної дії щодо скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи зібрані по скарзі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги скаржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.ст. 88, 388 ЦПК України.

Судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 386, 387, 388, 389 ЦПК України, ст.ст. 32, 57 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві БУБЕЛА Андрія Миколайовича, задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві БУБЕЛА Андрія Миколайовича, які виявилися у винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 грудня 2014 року (провадження ВП № 43600866) по виконанню виконавчого листа № 753/13100/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.05.2014 року про стягнення судового збору в сумі 115 грн. 00 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, неправомірними.

Зобов"язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві вжити заходів до скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 грудня 2014 року (провадження ВП № 43600866) по виконанню виконавчого листа № 753/13100/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.05.2014 року про стягнення судового збору в сумі 115 грн. 00 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві на користь держави 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коренюк А.М.