Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29 жовтня 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3, що помер 27 лютого 2006 року, та сина ОСОБА_4, померлого 17 вересня 2012 року. Постановою приватного нотаріуса від 24 липня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в повідомленні КП «ДМБТІ» зазначено, що частка померлого у житловому будинку, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Станична, 45, на 65/100, але перереєстрація права власності в КП «ДМБТІ» не проводилась. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 65/100 частин домоволодіння по вул. Станична, 45 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 27 лютого 2006 року та сина ОСОБА_4, померлого 17 вересня 2012 року.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 лютого 2006 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 075367, виданого відділом реєстрації смерті ОСОБА_2 міського управління юстиції Дніпропетровської області /а.с.46/. 17 вересня 2012 року помер син позивача ОСОБА_4 /а.с.47/. Після смерті останніх відкрилася спадщина, що складається з 65/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Станична, в м. Дніпропетровську. 1/2 частина зазначеного домоволодіння належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 1957 року, посвідченого 1-ою ДДНК за реєстром № 2-11619 /а.с.14-15/. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 17 березня 987 року за № 307 за ОСОБА_5 затверджено зміну частки на 65/100 частин /а.с.21/.

29 жовтня 2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка та сина /а.с.45/.

Постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на зазначену частку житлового будинку /а.с.85/, оскільки в повідомленні КП «ДМБТІ» зазначено, що частка померлого ОСОБА_3 у житловому будинку змінилась на 65/100, але перереєстрація права власності в КП «ДМБТІ» не проводилась /а.с.20/.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за законом, але в звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на 65/100 частин домоволодіння вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 65/100 частин домоволодіння по вул. Станична, 45 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_3, померлого 27 лютого 2006 року та сина ОСОБА_4, померлого 17 вересня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова