АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 757/13387/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15324/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу, відсотків, пені та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суму депозитного вкладу в розмірі 17 132,46 долари США, відсотки в розмірі 500,77 доларів США, пеню в розмірі 5980,07 доларів США, 3 % річних в розмірі 296,67 долари США.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила суд рішення змінити, надати рішенню законної сили 17 вересня 2015 року, розірвати договір-заяву № 300937/74371/3-14 про банківський строковий вклад, зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3000 грн., вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення депозитного вкладу, відсотків, пені та моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 20 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву про банківський вклад (депозит) «Нові гроші» № 300937/72182/3-14, відповідно до умов якого ОСОБА_3 розмістила у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозит в сумі 1 000 доларів США, на строк три місяці, з виплатою 12.5% річних.

Зазначила, що 20 лютого 2015 року вона звернулася до відповідача з проханням про повернення вкладу та нарахованих відсотків, проте, отримала відмову відповідача повернути вклад та нараховані відсотки.

23 лютого 2015 року позивач звернулася до відповідача з вимогою повернути вищезазначений вклад та нараховані на нього проценти, але їй повторно було відмовлено. В цей же день вона подала письмову заяву з вимогою виплатити їй протягом 10 банківських днів вклад та нараховані на нього проценти, а також вклад у сумі 16 132,46 долара США, розміщений нею в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 28 листопада 2014 року згідно Договору - заяви №300937/74371/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці.

Також зазначила, що Банк у визначений Договором строк суму вкладів не повернув, не сплатив суму нарахованих за користування вкладами відсотків, у зв'язку з чим з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути на її користь суму вкладу у розмірі 17 132,46 доларів США, пеню у розмірі 5 980,70 долара США, відсотки за користування депозитом у розмірі 500,77 доларів США, три відсотки річних за порушення грошового зобов'язання у розмірі 296, 67 доларів США та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 був укладений Договір-заява № 300937/72182/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на три місяці в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник внесла, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок 2630.2.186714.005 в сумі 1 000,00 доларів США. на строк з 20 листопада 2014 року по 20 лютого 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договору-заяви).

За вказаний термін користування коштами Вкладнику нараховуються проценти в розмірі 12,5% річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку 2630.2.186714.005.

На підтвердження виконання умов договору в частині внесення коштів позивачем надана квитанція від 20 листопада 2014 року на суму 1000,00 доларів США.

28 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» позивачем був укладений Договір-заява № 300937/74371/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на три місяці в іноземній валюті за умовами якого, ОСОБА_3 внесла, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок 2630.1.186714.006 в сумі 16 132,46 доларів США на строк з 28 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua.

На підтвердження виконання умов договору в частині внесення коштів позивачем наданий меморіальний валютний ордер від 28 листопада 2014 року на суму 16 132,46 доларів США.

Після закінчення строку, визначеного п.1 цих Договорів-заяв, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов (п.6 Договору-заяви).

Як зазначено в п.9 Договорів-заяв Вкладник підписанням Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Як вбачається з матеріалів справи, Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За положенням ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Статтею 1061 ЦК України визначено, що Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Пунктом 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, що затверджене Постановою правління НБУ від 3 грудня 2003 року N 516 передбачено, що грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою.

Крім того, п.3.3 Положення передбачає, що Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із ч.5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 одержання індивідуальної ліцензії однієї із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Частина 1 статті 598 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порушення вимог ст. 1060 та 1061 ЦК України, отримавши вимогу від позивача не повернув вклад.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 звернулась до Банку з письмовою вимогою, що є підставою для припинення договору, відтак, на час розгляду справи в суді, договір є припиненим за заявою вкладника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваним договором не передбачено можливості стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що з позовом до суду позивачка звернулась до встановлення тимчасової адміністрації у відповідача, в зв'язку із чим просила надати рішенню законної сили 17 вересня 2015 року, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини щодо відкриття банківських депозитних рахунків, а відшкодування моральної шкоди у справах, що випливають з договірних правовідносин, діючим законодавством не передбачено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про розірвання договору-заяви № 300937/74371/3-14 про банківський строковий вклад від 28 листопада 2013 року, також спростовуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції у задоволенні зазначених вимог позивачці відмовлено з підстав того, що договір припинив свою дію за заявою вкладника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строкового договору.

Позивачка 23 лютого 2015 року, до закінчення строку дії договору, звернулась до відповідача із заявою про повернення їй депозитного вкладу, висловивши таким чином своє бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік», укладеного сторонами на підставі Договору-заяви № 300937/74371/3-14 строку на три місяці з 28 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року, оскільки такий договір припинив свою дію на підставі заяви вкладника.

В решті рішення суду першої інстанції сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не перевірялось.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді