У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Миколаївської області, Миколаївської філії Державного підприємства «Інформ-ресурси» про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, просив звільнити з-під арешту автомобіль КІА Optima 2.0, 2011 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, який накладено постановою слідчого прокуратури Миколаївської області від 9 серпня 2012 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником автомобіля КІА Optima 2.0, 2011 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1., який придбав 12 квітня 2012 року за договором купівлі-продажу.

Йому стало відомо про те, що постановою слідчого прокуратури Миколаївської області від 9 серпня 2012 року накладено арешт на належний йому автомобіль. Зазначену постанову слідчого винесено під час розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших за ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України.

З огляду на те, що він не має жодного відношення до вказаної кримінальної справи, накладення арешту на належне йому майно порушує його майнові права.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що дії слідчого, вчинені в межах кримінальної справи, підлягають оскарженню у порядку кримінального судочинства.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 15 травня 2013 року (справа № 6-26цс13).

Із висновками судів першої та апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 324 КПК України (у редакції, чинній на час накладення арешту на автомобіль) дії слідчого можуть бути оскаржені прокуророві як безпосередньо, так і через слідчого. Скарги можуть бути як письмові, так і усні. Усні скарги прокурор або слідчий заносить до протоколу. Слідчий зобов'язаний протягом доби направити прокуророві скаргу, що надійшла до нього, разом із своїми поясненнями. Подача скарги не зупиняє виконання дії, яка оскаржується, коли це не визнає за потрібне слідчий або прокурор. Дії слідчого можуть бути оскаржені до суду.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником автомобіля КІА Optima 2.0, 2011 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 (а.с. 14).

Із відповіді прокуратури Миколаївської області від 12 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 не є учасником кримінального судочинства у кримінальній справі, порушеній щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником автомобіля на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом.

Із матеріалів справи випливає, що спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням прав власника автомобіля, арешт на який було накладено слідчим у кримінальній справі.

Висновок апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції із посиланням на постанову Верховного Суду України від 15 травня 2013 року не відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у цій постанові.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 15травня 2013 року (справа № 6-26цс13), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

З огляду на викладене, зазначений спір є цивільно-правовим і відповідно до ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не з'ясував, чи є належним відповідачем Миколаївська філія Державного підприємства «Інформ-ресурси».

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що в суду першої інстанції не було підстав закривати провадження у справі, а оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник