Провадження № 2/127/21/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду заяву позивача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Нагірна 21», ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться вищевказана цивільна справа.

В судове засідання позивач не зявилась надала суду заяву про залишення даного позову без розгляду.

Представник відповідачів ОСОБА_10 в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заяву про стягнення судових витрат з позивачів, які відповідачі понесли під час розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача та заяви представника відповідачів, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

В даному випадку має місце письмова заява позивача про залишення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Нагірна 21», ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою без розгляду.

З викладеного вбачається, що наявні всі правові підстави для залишення позову без розгляду.

Суд розяснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 207 ч.2 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17.10.2014 року №10 однак відповідно до абзацу звернуто увагу судів на те, що в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК України). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Так ч. 3 ст. 27 ЦПК України визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно умов договорів за час роботи відповідачі оплачують адвокатам 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи, що повністю відповідає вимогам ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Так до суду надаються квитанції про оплату відповідачами адвокатських послуг, квитанція до прибуткового касового ордеру та акт виконаних робіт в яких міститься обґрунтований розрахунок витрат на оплату правової допомоги, проведеного згідно журналів судових засідань та процесуальних документів, що містяться в матеріалах справи, отже сума витрат на оплату правової допомоги не є завищеною а відповідає матеріалам справи вимогам ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Згідно із статтею 1 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Представництво прав та інтересів особи адвокатом, в тому числі в суді, відповідно до статті 1 зазначеного Закону здійснюється на підставі договір про надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Тому, за загальним правилом, після розгляду справи судом, сторона, на користь якої ухвалено судове рішення і яка понесла у звязку з судовим розглядом відповідні витрати (в тому числі і на правову допомогу), суд зобовязує іншу сторону їх відшкодувати.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Положеннями статей 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191 передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Положеннями статей 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З викладеного вбачається, що в разі залишення позову без розгляду розмір судових витрат має бути стягнуто з позивачів на користь відповідачів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивачів на користь відповідачів понесені судові витрати в розмірі 1948 гривень, які документально підтвердженні.

Креючись ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», п. 35, 38 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати», ст. 59 Конституції України, ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст.12, 31, 40, 44, 88, 89, 207 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Нагірна 21», ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без розгляду.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Нагірна 21», ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1948гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :