Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 235/6764/14
Провадження № 22-ц/778/2946/15 Головуючий у 1-й інстанції: Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського індустріального інституту ДВНЗ "Донецький національний технічний університет" про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку одинокій матері, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Красноармійського індустріального інституту ДВНЗ "Донецький національний технічний університет" про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку одинокій матері.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01.09.2003 року по 30.09.2014 року працювала в установі відповідача старшим викладачем. Службовими особами Красноармійського інституту ДВНЗ "Донецький національний технічний університет" їй було відмовлено в праві на отримання при звільненні грошової компенсації за невикористану соціальну додаткову відпустку за період 2006-2013 роки, передбачену пунктом 4 частини 4 статті 4, статтею 19 Закону України "Про відпустки", на яку вона має право як одинока матір. Про можливість отримання додаткової соціальної відпустки вона дізналася лише у 2009 році, але службовими особами відділу кадрів в усній формі їй було відмовлено в отриманні цієї відпустки.

У вересні 2014 року нею знову було представлено документи, що підтверджують її статус самотньої матері, і вона нарешті отримала соціальну додаткову відпустку тривалістю 10 календарних днів.

30.09.2014 року вона була звільнена з посади у зв'язку із закінченням терміну строкового трудового договору на підставі наказу № 116-02 від 30.09.2014 року.

При проведенні остаточних розрахунків з нею грошова компенсація за невикористані соціальні відпустки нарахована і сплачена не була.

Загальний термін додаткової соціальної відпустки за період часу з 2006-2013 роки становить 68 календарних днів. Відповідно до здійснених нею розрахунків заборгованості сума компенсації заборгованості за невикористані додаткові соціальні відпустки становить 7 913 грн. 84 коп., яку вона просить стягнути з відповідача.

Крім того, на підставі положень статті 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, який станом на 08.01.2015 року дорівнює 11 062 грн. 10 коп.

В результаті протиправної і неправомірної бездіяльності відповідача при її

звільненні вона зазнала значних моральних страждань. Суми грошових компенсацій, які вона не отримала при звільненні, могли бути для неї, як для самотньої матері, вагомим джерелом доходів на утримання неповнолітньої доньки. Затримуючи розрахунок при звільненні, відповідач поставив її у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з цим вона дуже хвилювалася з приводу неможливості своєчасно вносити кошти в рахунок погашення кредиту і необхідності займати гроші у сусідів. Після жорстких неприємних розмов зі службовими особами інституту вона стала знервованою та роздратованою, її здоров'я погіршилось і їй необхідно було витрачати гроші на лікування. Також їй довелося витрачати час на підготовку позову і кошти на консультації з адвокатом. Отримавши грошову компенсацію вона мала би можливість забезпечити своїй дитині більш достойний рівень життя. Моральну шкоду оцінила у 3 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення апелянта, заперечення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 01.09.2003 року по 30.09.2014 рік працювала за контрактом в Красноармійському індустріальному інституті на посаді старшого викладача кафедри природних наук ( а .с. 06-11 ).

Строк дії даного контракту, відповідно до статті 21 КЗпП України, був встановлений за угодою сторін та закінчився 30.09.2014 року ( а. с. 62 ).

Згідно ксерокопії свідоцтва про народження ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її матір'ю є ОСОБА_2, батьком є ОСОБА_5 ( а. с. 14).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано 03.04.2006 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а. с. 15 ).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Визначення "одинокої матері" наведено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9 та п. 5 ч. 12 ст. 10 Закону України "Про відпустки". Так згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України одинокою матір'ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Отже, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред'явити жінці, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. Тому одним із документів для підтвердження того, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути: рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав, рішення органів опіки та піклування або суду щодо участі батька у вихованні дитини, ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів, тощо.

Крім того, підтвердженням відсутності участі батька у вихованні дитини може бути акт, складений соціально-побутовою комісією, створеною первинною профспілковою організацією чи будь-якою іншою комісією, утвореною на підприємстві, в установі, організації, а також довідка зі школи про те, що батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах) тощо.

Отже, розлучена жінка, яка дійсно виховує сама дитину (без батька), для отримання додаткової соціальної відпустки має надати копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про розірвання шлюбу та документ, який підтверджував би те, що батько не бере участі у вихованні дитини.

Оскільки соціальна додаткова відпустка, передбачена статтею 19 Закону України "Про відпустки", надається один раз протягом календарного року і за цей час може змінитися статус одинокої матері, роботодавець має право вимагати поновлення зазначених документів один раз на рік.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 тільки в 2013 році зверталася до відділу кадрів відповідача з приводу можливості отримання нею додаткової відпустки як одинокій матері. Їй провідним фахівцем відділу кадрів ОСОБА_6 було роз'яснено можливість отримання відповідної додаткової відпустки за умови підтвердження факту виховання доньки ОСОБА_4 без участі батька.

Тільки 11.09.2014 року ОСОБА_2 подала до відповідача письмову заяву про надання їй додаткової соціальної оплачуваної відпустки як одинокій матері і у підтвердження права на отримання додаткової відпустки надала до відділу кадрів копію свідоцтва про розлучення, довідку від 10.09.2014 року з навчального закладу, де навчається донька, в якій, зі слів класного керівника зазначено, що батько ОСОБА_4 - учениці 8-А класу ЗОШ № 2 м. Красноармійська, ОСОБА_5 школу не відвідує, не приходить на батьківські збори, не цікавиться успішністю доньки і не бере участі у її вихованні ( а. с. 63-64 ).

Після цього установою відповідача на підставі особистої письмової заяви та відповідних документів позивачці було надано додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2014 календарний рік тривалістю 10 календарних днів згідно вимог.

Суд першої інстанції повно, всебічно з'ясував фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі документам і дійшов правильного висновку, що в діях відповідача не було порушень діючого трудового законодавства, оскільки додаткова соціальна відпустка одинокій матері надається з моменту підтвердження статусу одинокої матері особи.

За змістом статей 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки при вирішенні спору будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про звернення ОСОБА_2 впродовж 2006-2013 років до відповідача з письмовими заявами про надання їй додаткової відпустки як одинокій матері, а також про доведення нею у вказаний період статусу одинокої матері, позивачкою надано не було, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Рішення відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам, узгоджується з нормами матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: