Єдиний унікальний номер №440/744/15-ц
Провадження № 6/440/35/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б. М, при секретарі судового засідання Гута О.С., розглянувши матеріали подання заступника начальника відділу ДВС Буського РУЮ про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визнання права власності, накладення арешту на майно та зобовязання здійснити державну реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в:

Заступник начальника відділу ДВС Буського РУЮ звернувся до суду з поданням про визначення частки майна ОСОБА_1, а саме квартири АДРЕСА_1, яким він володіє спільно з іншою особою ОСОБА_2 та яке набуте під час перебування у шлюбі; визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири та інше набуте майно, яке набуте під час шлюбу; накладення арешту на це майно та зобовязання здійснити державну реєстрацію права власності.

Встановлено, що ОСОБА_1 є боржником за зведеним виконавчим провадженням, яке перебуває на виконанні у відділі ДВС Буського РУЮ.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, яке розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю що у відкритті провадження слід відмовити, оскільки до суду звернувся представник ВДВС з поданням про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, визнавши право власності на вказану частину, що вказує на матеріально-правову вимогу і свідчить про наявність спору про право, що слід вирішувати в порядку позовного провадження.

В поданні заступник начальника посилається на норми права, передбачені Сімейним кодексом України та ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно ч. 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Проте подання не містить посилань на норму права, що регулює вказані у поданні правовідносини (правова підстава звернення) так як ЗУ "Про виконавче провадження" не передбачено вирішення питання про визначення частки майна боржника, визнавши право власності на вказану частину за поданням державного виконавця.

Порядок звернення стягнення на майно боржника (яке перебуває у інших осіб, на будинок, інші приміщення) регулюється ст. ст. 55, 63 ЗУ України "Про виконавче провадження" які не

передбачають вирішення питання щодо визначення частки майна боржника яким він володіє спільно з іншими особами, визнавши право власності на вказану частину в порядку подачі подання державного виконавця до суду.

Статтею 362 ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обовязків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Так, з матеріалів подання вбачається, що виділити в натурі частку майна ОСОБА_1 не вбачається можливим, так як це може призвести до порушення прав інших осіб, а також взагалі не надано доказів про те, що боржник є власником будь-якого майна.

Крім цього, ухвалою судді Буського районного суду від 14.12.2012 року (справа № 1303/553/2012, провадження № 6/1303/12/2012 р.) залишено без задоволення подання ВДВС Буського РУЮ про визначення часток майна ОСОБА_1 та зобовязання його здійснити державну реєстрацію права власності, відмовлено, оскільки в переведенні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру та автомобіль. Рішенням Буського районного суду від 26.04.2013 р., позов ОСОБА_2 задоволено.

Більше того, вище згаданим рішенням Буського районного суду, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21.10.2014 року, на які посилається представник ВДВС, частки в майні не визначені.

Керуючись ст. ст. 210, 379 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

В задоволенні подання заступника начальника відділу ДВС Буського РУЮ про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визнання права власності, накладення арешту на майно та зобовязання здійснити державну реєстрацію права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції в 5-ти денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Б. М. Журибіда