Справа № 295/232/13- ц
РІШЕННЯ

18.11.2015 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Говорадло А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_5

та ОСОБА_6

про виділ в натурі частин земельної ділянки

та зустрічну позовну заяву ОСОБА_5

до ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -

ОСОБА_6,

про виділення земельної ділянки із спільної сумісної власності у приватну,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом та з урахуванням проголошених у судовому засідані 18.11.2015 р. позовних вимог просить виділити їй в натурі частину земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, площею 0,0375 га, а також частину земельної ділянки у постійне користування, площею 0,0312 га, які знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. 5-ий Лісний, 15. (Т. 1 а.с. 3-4)

В обґрунтування позову вказала, що рішенням виконкому Житомирської міськради від 30.07.1998 р. за № 369 співвласникам домоволодіння № 15 по провулку 5-ому Лісному у місті Житомирі, тобто ОСОБА_1, ОСОБА_7 і ОСОБА_6, було надано земельну ділянку загальною площею 0,1526 га.

09.07.2004 р. між сестрою позивача ОСОБА_7 та позивачем було укладено угоду про землекористування, а також отримано державний акт на право приватної власності на землю.

Однак, відповідно договору дарування від 27.07.2004 р. за № 3-1081 ОСОБА_7 подарувала належну їй частку згаданої вище земельної ділянки площею 375 м2 ОСОБА_5

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.05.2010 р. у цивільній справі за № 2-400/10 з домоволодіння № 15, що по провулку пятому Лісному у місті Житомирі у власність позивача виділено 33/100 ідеальні частки, зокрема: житлову кімнату поз. 1-3, площею 19,0 м2, частину сараю літ. «Б» площею 16,5 м2; у власність ОСОБА_5 виділено 28/100 ідеальної частки, зокрема: житлову кімнату поз. 1-2 площею 15,5 м2, частину сараю «Б» площею 16,5 м2; у власність ОСОБА_6 виділено 39/100 ідеальної частки, зокрема: житлову кімнату поз. 2-3 площею 23,5 м2, частину сараю «Б» площею 11,0 м2.

Відповідач ОСОБА_5 добровільно відмовляється встановити порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній власності, постійно чинить перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою та не визнає право позивача на власність землі.

У зв'язку із викладенним наполягає на виділі в натурі їй земельної ділянки площею 0,0375 га у власність на підставі угоди про землекористування від 09.07.2004 р., оскільки вважає прийнятним лише такий варіант розподілу спірної земельної ділянки.

11.03.2013 р. від адвоката ОСОБА_4 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6С про виділення земельної ділянки за адресою: м. Житомир, пров. 5-ий Лісний, 15, площею 0,0375 га . (Т.1 а.с. 31-34)

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що згідно державного акту серії ІV-ЖТ № 043803 від 19.10.1998 р. право приватної власності на спірну земельну ділянку, площею 0,0750 га, закріплено за двома співвласниками, тому за договором дарування від 27.07.2004 р. ОСОБА_5 на праві приватної власності перейшла ? частини даної землі площею 0,0375 га. (Т. 1 а.с. 90-94)

Разом з тим, сторони не можуть дійти згоди щодо користування спірною земельною ділянкою. При постановлені судового рішення просила суд визначити варіанти 2 або 3 судової земельної експертизи.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.11.2015 р., ОСОБА_1 та її уповноважені представники позовну заяву підтримали посилаючись на доводи і підстави викладені у ній, просили вимоги задовольнити у повному обсязі та, крім того, пояснили, що у позасудовому порядку спір вирішити неможливо. При цьому, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 у судовому засіданні первісний позов не визнала. При цьому, посилаючись на доводи та підставі викладені у зустрічному позові, просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, експерта, всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи судом встановлені наступні юридичні факти.

Сторони є співвласниками домоволодіння № 15 по провулку пятому Лісному у місті Житомирі.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 30.07.1998 р. за № 369 співвласникам домоволодіння № 15 по провулку 5-ому Лісному у місті Житомирі, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надано у постійне користування і передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1526 га.

Згідно копії державного акта серії ІV-ЖТ № 043803 від 19.10.1998 р. співвласниками земельної ділянки із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд та ведення гаражного будівництва, площею 0,0750 га, яка розташована за адресою: м. Житомир, пров. 5-ий Лісний, 15, є: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 99)

09.07.2004 р. між сестрою позивача ОСОБА_7 та позивачем було укладено угоду про землекористування . (Т. 1 а.с. 6)

У відповідності до договору дарування від 27.07.2004 р. за № 3-1081 ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 належну їй частку згаданої вище земельної ділянки площею 0,0375 га, що дорівнює ? від площі 0,0750 га. (Т. 1 а.с. 11)

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.05.2010 р. у цивільній справі за № 2-400/10 домоволодіння № 15, що по провулку пятому Лісному у місті Житомирі, на підставі варіанту №1 висновку судової будівельно- технічної експертизи від 15.10.2009 р. поділено між співвласниками та у власність позивача виділено 33/100 ідеальні частки, зокрема: житлову кімнату поз. 1-3, площею 19,0 м2, частину сараю літ. «Б» площею 16,5 м2; у власність ОСОБА_5 виділено 28/100 ідеальної частки, зокрема: житлову кімнату поз. 1-2 площею 15,5 м2, частину сараю «Б» площею 16,5 м2; у власність ОСОБА_6 виділено 39/100 ідеальної частки, зокрема: житлову кімнату поз. 2-3 площею 23,5 м2, частину сараю «Б» площею 11,0 м2.

При цьому для ізоляції окремих виділених частин домоволодіння зобов'язано сторін здійснити переобладнання:

- демонтувати дверний блок та закласти дверну пройму з кімнати поз. 1-2 в кімнату поз. 1-3;

- до кожної виділеної кімнати поз. 1-2 та 1-3 провести прибудову.

У відповідності ч. 1 ст. 356 і ст. 364 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 358 ЦК України співвласники майна, що є у спільній частковій власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Частиною 1 ст. 367 цього ж Кодексу передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 88 Земельного Кодексу України у редакції, які діяли на момент укладення угоди про спільне коистування від 09.07.2004 р. та не змінили свою редакцію станом на момент прийняття даного судового рішення встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За викладених обставин, враховуючи, що угода про землекористування від 09.07.2004 р., укладена між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, не була посвідчена нотаріально, про що законом встановлена пряма норма, така угода є нікчемною, а тому не встановлює обов'язків щодо користування земельною ділянкою для сторін.

З метою визначення порядку користування судом за клопотанням сторін призначено судову земельну експертизу та в розпорядження експерта надана справа №295/232/13-ц для її проведення (Т. 1 а.с. 127). При цьому на вирішення експерта поставлені питання:

1. Які технічно можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Житомир, пров. 5-ий Лісний, буд. 15, загальною площею 0,0750 га, яка на підставі Державного акту № 043803 від 19.10.1998 р. належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (без урахування самовільних забудов на ній)?

2. Чи є необхідність встановлення земельних сервітутів та де саме при запропонованих варіантах поділу земельної ділянки?

Висновком експерта №225/13 від 14.11.2013 р. запропоновані 5 варіантів розподілу земельної ділянки. (Т. 1 а.с. 131-178)

Із жодним серед запропонованих експертом варіантів ОСОБА_1 категорично не погодилась та надала суду довідку КП "ЖОМ БТІ" від 07.04.2014 р. за №А-7127 (Т. 1 а.с. 192, 217-218), згідно якої вбачається, що станом на 04.10.2010 р. встановлена самовільна прибудова літ. а-2 приміщення 4-4, площею 10,4 кв.м.

Із пояснень сторін встановлено, що це прибудова ОСОБА_5, яка розташована на спірній земельній ділянці, що також підтверджується технічним паспортом від 04.10.2010 р. (Т. 1 а.с. 216), та побудована з урахуванням рішення Богунського районного суду міста Житомира від 18.05.2010 р. у цивільній справі за № 2-400/10.

Разом з тим, враховуючи, що хоча будівництво приміщення 4-4 і здійснено в межах варіанту №1, встановленного рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.05.2010 р., однак повинен був дотриманий певний порядок такого будівництва із отриманням відповідного дозволу, погодженням із сусідами та введенням об'єкта в експлуатацію. Оскільки вимог чинного законодавства в цій частині ОСОБА_5 дотримано не було, приміщення 4-4 є самочинно побудованим.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_8 повідомила, що надані матеріали справи містили технічні паспорти будинку за різні роки, проте в них була наявна інформація про самовільно побудовані приміщення на другому поверсі. Про існування самовільно побудованого приміщення 4-4, площею 10,4 кв.м., довідка була надана після проведення експертизи.

Суд, дослідивши матеріали справи, погодився із поясненнями експерта та відмовив ОСОБА_1 у визнані експертного висновку необгрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи.

При цьому експерт пояснила, що при умові проведення нової експертизи конфігурація земельних ділянок, запропонованих сторонам за варіантами експертизи, зміниться, враховуючи факт існування самовільно прибудованого приміщення, зокрема зменшиться на частину земельної ділянки, необхідну для обслуговування самовільної прибудови 4-4, та відповідно на цю частину земельної ділянки збільшиться в іншому місці.

З урахуванням викладеного, судом неодноразово було роз'яснено сторонам право на заявлення клопотання про призначення нової експертизи.

Ухвалою суду від 22.07.2015 р. судом за клопотанням сторін призначена судова земельна експертиза, на вирішення якої поставлені питання запропоновані учасниками справи (питання 2, 3) та суду (питання 1, 4). (Т. 2 а.с. 22-23)

Обов'язок щодо оплати експертизи покладений на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 порівну.

Разом з тим, листом за №221 від 22.10.2015 р. експертна установа повернула справу №295/232/13-ц на адресу суду без виконання експертизи у зв'язку із відсутністю оплати зі сторони учасників спору. (Т. 2 а.с. 27)

За викладених обставин, суд позбавлений можливості визначити варіант розподілу земельної ділянки площею 0,0750 га. між сторонами, оскільки запропановані експернтним висновком №225/13 від 14.11.2013 р. варіанти розподілу містять самовільно прибудоване ОСОБА_5 приміщення 4-4, а тому встановлення судом будь-якого з даних п'яти варіантів порушить права іншіх співвласників.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про виділ земельної ділянки площею 0,0312 га в постійне користування, то позивачем за первісним позовом не доведено, що на виконання рішення ЖМР від 29.05.2015 р. за №926, яким надано дозвіл на виготовлення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення за допомогою проектних організацій, ОСОБА_1 виготовлений відповідний проект, але між співвласниками існує спір з даного приводу. Крім того, ОСОБА_1 не ставилося перед судом клопотання про призначення експертизи щодо встановлення можливих варіантів розподілу земельної ділянки площею 0,0312 га.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2015 р.