АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 634/1157/14-ц Головуючий суддя І інстанції Нестеренко О. С.
Провадження № 22-ц/790/7001/15 Суддя доповідач Пилипчук Н. П.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого Пилипчук Н.П.,
суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,
за участі секретаря: Шабас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2 на рішення судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна», про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач просила визнати користування СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області земельною ділянкою розміром 4,6778 Га., розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як самовільне зайняття земельної ділянки; зобов'язати відповідача, СВК «Україна» повернути їй, самовільно зайняту земельну ділянку, площею 4,6778 га.
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не врахував той факт, що позивач набув права власності на вище зазначену земельну ділянку лише 23 вересня 2013 року, що підтверджується витягами державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2797695 та №2798251.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечували, вказували, що правовідносини між сторонами врегульовані договором, звертали увагу на сплив позовної давності за заявленими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка, отримавши спадщину після смерті своєї сестри, 28.11.2002 року ОСОБА_3, отримала не тільки право власності на земельну ділянку, а й права та обов*язки, які виникли у спадкодавця за вказаним договором оренди землі. Позивачка з 2002 року була обізнана про існуючий договір оренди земельної ділянки, отримувала орендну плату за використання належної їй земельної ділянки; пропустила строк позовної давності, термін дії цього договору закінчився у 2007 році але був продовжений відповідно до ст.764 ЦК України.

Між тим, до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права при неповному з*ясуванні обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР № 021081, виданого на підставі Рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 10.07.2001 року №421, ОСОБА_3, мала у власності земельну ділянку площею 4,68 га у межах згідно з планом.

ОСОБА_3 померла 30.05.2001 року.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області, 28.11.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №2361 ОСОБА_2 є спадкоємцем земельної ділянки площею 4,68 га. після смерті ОСОБА_3

Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельні ділянки площею 1,0622 га, та площею 3,6156 га розташовані на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери відповідно: :02:000:0839 та :02:000:0838 зареєстровано за ОСОБА_2 23.09.2013 року.

Матеріали справи містять копію договору оренди земельної ділянки від 02.05.2002 року, який підписаний від імені ОСОБА_2 та СВК «Україна» строком на 5 років.

Таким чином суд першої інстанції помилково виходив з того, що договір оренди був укладений між ОСОБА_3 та СВК «Україна».

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», в редакції що діяла на час підписання договору, договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та зазначенням дати реєстрації на всіх примірниках договору. Один зареєстрований примірник договору зберігається в органі, який здійснив його реєстрацію. Порядок та органи, що здійснюють державну реєстрацію, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Між тим із копії договору оренди, що міститься в матеріалах справи відсутні відомості щодо його державної реєстрації. Підпис сільського голови та печатка Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області під записом про посвідчення договору і підписання його в присутності сільського голови неможна без зазначення факту та дати державної реєстрації неможна вважати належним доказом державної реєстрації.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на час підписання договору оренди ОСОБА_2 свої спадкові права за земельні ділянки ще не оформила.

Відповідач належних та допустимих доказів державної реєстрації договору оренди не представив, хоча судом надавався час та роз*яснювалось право такі докази надати.

За таких обставин, неможна вважати, що на цей час відповідач користується земельною ділянкою на належній правовій підставі.

Відповідач наполягає, що ОСОБА_2 отримувала орендну плату, тому визнавала укладений договір.

Між тим прийняття виконання може бути підставою для визнання дійсним договору, момент укладення якого не пов'язується із нотаріальним посвідченням (державною реєстрацією), у разі усної домовленості сторін про предмет цього договору та коли сторони були уповноваженими на його вчинення (ч. 2 ст. 218 ЦК України).

Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що орендну плату за ОСОБА_2 у 2013, 2014 році отримував її син, проте його повноваження щодо цього не підтверджені.

Отримання ОСОБА_2 плати за фактичне користування землею від СВК «Україна» до 2013 року не свідчить про наявність правової підстави для користування земельною ділянкою на час звернення до суду.

Представники відповідача звертали увагу на пропуск позовної давності позивачем, між тим, позовна давність не поширюється на вимоги власника про усунення порушень його права, хоча ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, оскільки порушення права позивача має триваючий характер.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином позовні вимоги в частині зобовязання сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» повернути ОСОБА_2 належні їй земельні ділянки підлягають задоволенню.

За таких обставин судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити підставою для чого згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Питання про розподіл судових витрат вирішуються апеляційним судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати сільськогосподарський виробничій кооператив «Україна» повернути ОСОБА_2

земельну ділянку площею 1,0622 Га., розташовану на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Хрківської області кадастровий номер: :02:000:0839, яка згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №10580184 від 09.10.2013 року належить її на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.11.2002 року

та земельну ділянку площею 3,6156 Га, розташовану на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, кадастровий номер: :02:000:0838, яка згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за 10582207 від 09.10.2013 року належить її на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.11.2002 року.

Стягнути з сільськогосподарський виробничій кооператив «Україна» на користь ОСОБА_2 на відшкодування понесених нею судових витрат 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий

Судді