Справа № 379/1237/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О.М.,

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання Кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час укладення оспорюваного правочину позичальник був фактично позбавлений можливості коригувати його зміст та змушений був погодитись на запропоновані Банком умови; позичальнику до підписання договору не було у письмовій формі надано повної, всебічної та обєктивної інформації про всі істотні умови кредиту; у договорі не відображено суми кредиту, детального розпису сукупної вартості кредиту, дати видачі кредиту, права дострокового повернення кредиту, річної відсоткової ставки за кредитом, умов дострокового розірвання договору, інших умов, передбачених чинним законодавством; в оспорюваному договорі не зазначено детального розпису сукупної вартості кредиту, застереження про можливе настання валютних ризиків та не встановлено порядку дострокового виконання основного зобовязання. Вважає, що сукупність вищезазначених порушень норм матеріального права дає підставу для визнання правочину недійсним.

Також, вважає, що пункт п.5.4 договору кредиту є недійсний оскільки вказаний пункт договору обмежує права Позивача, як споживача, порушує принцип рівності сторін за договором, не відповідає вимогам законодавства, оскільки статтею 6 п.14 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Отже, третейське застереження в кредитному договорі від 09 вересня 2014 року між ОСОБА_1 і «Ідея Банк»було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Просить визнати недійсним договір № Z 06.179.71888 від 09.09.2014 року укладений між ОСОБА_1 та відповідачем та визнати недійсним п.5.4 договору кредитного договору № Z 06.179.71888 від 09.09.2014 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, беручи до уваги письмові заперечення на позов.

В запереченні проти позову відповідач позов не визнав в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту Кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі кредитні умови - мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі, між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту з врахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна; податковий режим сплати податків; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Як вбачається з Довідки-повідомлення, власноручно підписаної Позивачем, він підтвердив, що Кредитодавець 09 вересня 2014 року до підписання Кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а саме: можлива сума кредиту 100100 грн; наявної форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобовязаннями споживача готівкова (видача коштів з каси Кредитодавця) та безготівкова (переказ коштів на вказаний клієнтом рахунок, одержувача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування - переваги (проценти нараховуються на залишок, кредиту), недоліки (мінімальний вік Позичальника із довідкою про доходи 21 р,. без довідки про доходи - 23 р., ануїтетна схема погашення кредиту, яка призводить до подорожчання продукту: орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 209824,48 грн.

Відповідно до п.5.1 оспорюваного Кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому у належній формі у повному обсязі інформацію, передбачену ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений; ознайомився з тарифами Банку і згідний з ними; умови даного Договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Звертає увагу на те, що позичальник отримав кредитні кошти в національній, а не іноземній валюті, а відтак посилання представника позивача про неповідомлення його банком про валютні ризики є необгрунтованими.

Як вбачається з п, 5.5 Кредитного договору, згідно постанови КМ України №168 від 10 травня 2007 року реальна річна процентна ставка складає 80,20%. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 209824,48 гривень. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Позичальником грошових зобов'язань відповідно до п.2.1 Договору.

Отже, дані про подорожчання продукту були Позичальнику відомі під час укладення Договору, і Відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що Позичальника було введено в оману щодо вартості продукту.

Посилання представника позивача про відсутність в оспорюваному договорі положень, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», спростовується самим текстом договору, у якому відображені як сума кредиту (п.1.1), так і детальний розпис сукупної вартості кредиту, дата укладення правочину, відсоткова ставка (п. 1.3) та умови дострокового повернення кредиту (п.3.2.2).

Як вбачається з п.5.10 Кредитного Договору, позичальник засвідчує, що йому відомі положення чинного законодавства щодо відповідальності за порушення зобовязань, у тому числі: Глави 51 ЦК України «Правові наслідки порушення зобов'язання. Відповідальність за порушення зобовязань», а також те, що він розуміє та усвідомлює, що несе відповідальність по зобов'язаннях всім належним позичальнику майном, на яке може бути звернуто стягнення та накладено арешт. Позичальнику відоме право Банку у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором звернути примусове стягнення на будь-яке його майно шляхом накладення арешту, вилучення та наступного примусового продажу, відповідно до процедури, передбаченої законодавством України.

За наведених обставин посилання Позивача про невідповідність оспорюваного договору загальним вимогам, передбаченим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не відповідають дійсності, а відтак відсутні будь-які підстави, передбачені чинним законодавством, для визнання Кредитного договору недійсним.

Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк», про визнання недійсним Кредитного договору № Z 06.179.71888 від 09 вересня 2014 року.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив, що 09 вересня 2014 року між відповідачем та позивачем укладено Кредитний договір № Z 06.179.71888, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100100,00 грн. (сто тисяч сто гривень 00 копійок) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,99% річних, кінцевим терміном повернення кредиту є 09.09.2019 р.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Ця стаття відповідає вимогам статті 11 ЗУ України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

2. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Як вбачається з Довідки-повідомлення, власноручно підписаної позивачем, він підтвердив, що Кредитодавець 09 вересня 2014 року до підписання Кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме: а) кредитодавець : Публічне Акціонерне Товариство «Ідея Банк», , м. Львів, вул. Валова, 11, тел. 0-800-50-20- 30; структурний підрозділ кредитодавця: Зареєстровано 26/07/11 15:20:53;

б) умови кредитування, зокрема:

-можлива сума кредиту: 100100.00 грн.;

-строк, на який кредит може бути одержаний: 60 місяців;

-мету, для якої кредит може бути використаний на поточні потреби;

-форми та види його забезпечення: застава придбаного за рахунок кредиту товару, без забезпечення (підкреслити необхідне);

-необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється: оцінка майна необов'язкова;

-наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача: готівкова (видача коштів з каси кредитодавця), безготівкова (переказ коштів на вказаний клієнтом рахунок одержувача (продавця товару);

-тип процентної ставки: фіксована;

- переваги та недоліки пропонованих схем кредитування: переваги - проценти нараховуються на залишок кредиту; недоліки: мінімальний вік позичальника із довідкою про доходи 21р., без довідки про доходи 23р., аннуїтетна схема погашення, яка призводить до подорожчання кредиту

в) орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 209824.4800 грн. з урахуванням:

-процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, тощо);

-варіанти погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги: щомісячне погашення ануїтетними платежами;

-можливості та умови дострокового повернення кредиту: можливе дострокове повне погашення кредиту з попереднім повідомленням кредитодавця;

г) інші умови, передбачені законодавством;

д) база розрахунку платежів: залишок кредиту - для процентів; сума наданого кредиту - для комісій та щомісячної плати за за обслуговування кредитної заборгованості.

І підтвердив, що наведена вище інформація є йому доступною і зрозумілою.

Крім того, відповідно до п.5.1 оспорюваного Кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому у належній формі у повному обсязі інформацію, передбачену ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений; ознайомився з тарифами Банку і згідний з ними; умови даного Договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Оскільки позичальник отримав кредитні кошти в національній, а не іноземній валюті, а відтак посилання представника позивача про неповідомлення його банком про валютні ризики є необгрунтованими.

Як вбачається з п. 5.5 Кредитного договору, згідно постанови КМ України №168 від 10 травня 2007 року реальна річна процентна ставка складає 80,20%. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 209824,48 гривень. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Позичальником грошових зобов'язань відповідно до п.2.1 Договору.

Отже, дані про подорожчання продукту були позичальнику відомі під час укладення Договору, і відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що позичальника було введено в оману щодо вартості продукту.

Посилання представника позивача про відсутність в оспорюваному договорі положень, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», спростовується самим текстом договору, у якому відображені як сума кредиту (п.1.1), так і детальний розпис сукупної вартості кредиту, дата укладення правочину, відсоткова ставка (п. 1.3) та умови дострокового повернення кредиту (п.3.2.2).

Як вбачається з п.5.10 Кредитного договору, позичальник засвідчує, що йому відомі положення чинного законодавства щодо відповідальності за порушення зобовязань, у тому числі: Глави 51 ЦК України «Правові наслідки порушення зобов'язання. Відповідальність за порушення зобовязань», а також те, що він розуміє та усвідомлює, що несе відповідальність по зобов'язаннях всім належним позичальнику майном, на яке може бути звернуто стягнення та накладено арешт. Позичальнику відоме право Банку у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором звернути примусове стягнення на будь-яке його майно шляхом накладення арешту, вилучення та наступного примусового продажу, відповідно до процедури, передбаченої законодавством України.

Частиною І ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За наведених обставин посилання позивача про невідповідність оспорюваного договору загальним вимогам, передбаченим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не відповідають дійсності, а відтак відсутні будь-які підстави, передбачені чинним законодавством, для визнання Кредитного договору недійсним.

Пункт 5.4 кредитного договору визначає, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у звязку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди.

Проте відповідно до ст..6 п.14 ЗУ «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Отже, п.5.4 кредитного договору суперечить ст..6 п.14 ЗУ «Про третейські суди» і підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до правила ч. 1 ст.15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи, передбачених п.2 ч.2. ст.16 ЦК.

Відповідно до ч. 5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 15, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 22 Законом України Про захист прав споживачів, ст..6 п.14 ЗУ «Про третейські суди», ст. 5 Закону України Про судовий збір , суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним п.5.4 кредитного договору № Z06.179.71888 від 09.09.2014 року укладеного між Публічним Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Тарщанський районний суд Київської області протягом десяти з дня його проголошення, а особам які не були присутні при оголошенні - з дня отримання копії.

Головуючий:ОСОБА_4.