Справа № 190/106/15-ц
Провадження №2/190/125/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м.П"ятихатки

П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання Москалець А.В.,

позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

26.01.2015 р. ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства ОСОБА_7 відносно дітей та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2000 р. вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_7 в с. Троїцьке П'ятихатського району, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки як подружжя і він був головою сім'ї, а вона її членом. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народилася спільна дочка ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народи вся і син ОСОБА_6. В свідоцтвах про їх народження батько вказаний на підставі ст. 135 СК України ОСОБА_7. За життя ОСОБА_7 визнав ОСОБА_5 і ОСОБА_6 своїми дітьми, утримував їх і приймав участь у вихованні. ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_7 раптово помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,180 га на території с. Троїцьке, власником якої був чоловік на підставі Державного акта. Вважає, що є підстави встановити факт батьківства ОСОБА_7 відносно неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6, визнавши за ними як спадкоємцями першої черги право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Рідні брати ОСОБА_7 - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як спадкоємці другої черги подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов визнали і кожен окремо пояснили, що після смерті брата дійсно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, оскільки вважали, що обоє є спадкоємцями, адже батьком неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ОСОБА_7 не був зареєстрований, батьківство не встановлювалося, а ОСОБА_2 періодично виїжджала з с. Троїцьке в іншу місцевість, мала стосунки з іншими чоловіками, тому вважали, що брат ОСОБА_7 не міг бути батьком ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Після проведення судово-медичної експертизи їм стало відомо, що ОСОБА_7 все ж є біологічним батьком дітей, тому ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мають право на спадщину.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні у справі докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4, виданого П'ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11 липня 2007 року на його ім'я, є власником вказаної земельної ділянки (а.с. 5).

Згідно свідоцтва серія НОМЕР_5, виданого 09 квітня 2012 р., актовий запис № 6, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району (а.с. 6).

Батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 8 від 03 листопада 2010 р., і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 6 від 20 квітня 2012 р., записані ОСОБА_7 і ОСОБА_2. При цьому в актових записах про народження дітей вказано, що відомості про батька внесені на підставі заяви матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7, 8, 46, 47).

З довідки Троїцької сільської ради П'ятихатського району від 20.01.2015 р. № 35 слідує, що ОСОБА_2 дійсно проживала спільно з ОСОБА_7 з 2000 р. до дня його смерті, -ІНФОРМАЦІЯ_4 р., в АДРЕСА_1 без реєстрації шлюбу, мали двоє спільних дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, яких ОСОБА_7 за свого життя вважав своїми та разом з ОСОБА_2, їх виховували, був співмешканцем (а.с. 9).

З дослідженої судом облікової картки по господарського обліку на 2011-2015 р.р. вбачається, що головою домогосподарства на АДРЕСА_1 є ОСОБА_7. В графі 2 членами господарства записані ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 як дочка і син відповідно (а.с. 10-12).

Грошова оцінка земельної ділянки площею 7.180 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Троїцької сільської ради становить 177106,75 гривень, що підтверджується довідкою управління Держземагенства у П'ятихатському районі від 21.01.2015 р. № 29-409-0.4-98/2-15 (а.с. 13).

Допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 кожен окремо пояснили суду, що добре знають сім'ю ОСОБА_7, який проживав однією сім'єю з ОСОБА_2, вели спільне господарство, виховували і утримували дітей, народженню яких дуже радів ОСОБА_7, піклувався ними, за необхідності возив у лікарню. Сина ОСОБА_6 назвав в честь свого дядька.

Зі Спадкової справи № 334/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7, початої 05.09.2012 р., слідує, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 05.09.2012 р. подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті їх брата ОСОБА_7, яка складається з земельної ділянки (а.с. 49-64).

Згідно висновку експерта № 85 від 10.04.2015 р. померлий ОСОБА_7 може бути біологічним батьком дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, народжених ОСОБА_2. Вірогідність того, що ОСОБА_7 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 і ОСОБА_6, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999 % (а.с. 73-79).

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Таким чином, в суді підтверджено, що ОСОБА_7 і ОСОБА_2 проживали з 2000 р. однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мають двоє спільних малолітніх дітей, відносно яких записи про батька вчинені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тому є всі підстави для встановлення факту батьківства ОСОБА_7 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 154 ч. 2 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до ст.. 1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1262 ЦК України визначено другу чергу спадкоємців за законом. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Виходячи з наведеного суд вважає, що у судовому засіданні доведено, що малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, і мають право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7. При цьому суд вважає, що за ОСОБА_5 і ОСОБА_6 слід визнати право власності на земельну ділянку, враховуючи те, що відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сплачений ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1771,07 грн. підлягає стягненню з відповідачів по 885,53 грн. з кожного (а.с. 23).

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, ст. 154 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Троїцьке П'ятихатського району Дніпропетровської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 7.180 гектар, розташовану на території Троїцької сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області (кадастровий номер НОМЕР_6) і належної на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4, виданого П'ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11 липня 2007 року на ім'я ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) і ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) по 885 (вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 53 копійки з кожного сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28 травня 2015 року.

Суддя М.С.Резніченко