Справа № 720/500/15-ц.
Провадження:2/720/323/15.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Топала Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Припрутської с/ради, Новоселицького району, третя особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

- про визнання права власності нс спадкове майно, суд, -

встановив:

Позивач звернулась з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Пипруття Новоселицького району померла її мати ОСОБА_5. Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1. Мати за своє життя залишила на її користь заповіт яким все своє майно заповіла їй ( ОСОБА_1). Спадщину вона прийняла своєчасно вступивши в управління і володіння спадковим майном. Також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадку однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно за померлою.

Спірне господарство відповідно до довідки с/ради відносилось станом на 1990 - 1991 рік до типу колгоспного двору. Вона вважає, що дана запис в по господарський книги не відповідає дійсним обставинам. Оскільки мати ОСОБА_5 вийшла на пенсію в 1968 році, вона на тої період часу працювала санітаркою в послідуючих роках працювала на різних роботах але не була членом колгоспу, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були малолітніми.

Позивач вважає, що спадщина після смерті матері відкрилась в цілому на господарство як на майно робочого двору.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літер А, сараю літер Б, вбиральні літер В, колодязя №1, огорожі №2-3, що знаходяться по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали заявлений позов з підстав зазначених у позовній заяві, просять суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не з'явився але подав до суду заяву про в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнають в повному обсязі просять суд справу розглянути у відсутності представника с/ради.

Треті особи будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи за місцем реєстрації в судовому засіданні не з'явились і не повідомили суд про причину не явки.

Суд вислухавши думку позивача та представника позивача ухвалив справу розглянути у відсутності представника с/ради та третіх осіб.

Наданими сторонами доказами судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження видане 20.06.2001 року серії НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького РУЮ.

Заповітом від 19.11.1987 року ОСОБА_5 все своє майно заповіла ОСОБА_1, заповіт завірений секретарем с/ради с. Бояни, Новоселицького району та зареєстрований в реєстрі за №91. Станом на 20.06.2001 року не змінений і не скасований.

Відповідно до свідоцтва про смерть видане ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 84 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть с/Ради с. Припруття, Новоселицького району, зроблено запис №44.

Відповідно до довідки №252 від 19.02.2015 року та витягу з по господарської книги з 1986 по 1991 рік по особовому рахунку НОМЕР_2 господарство по АДРЕСА_1 відносилось до типу колгоспного двору. Главою двору зазначена ОСОБА_5, члени двору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З трудової книжки ОСОБА_1 заведеній 28.03.1956 року встановлено, що вона не була членом колгоспу та відносилась до суспільної групи робочих.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників.

Господарства" пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади.

За таких обставин застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без з'ясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір, є помилковим.

Судом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 вийшла на пенсію у 1968 році з колгоспу в подальшому вона не працювала, з нею в одному господарстві проживали ОСОБА_1 яка працювала та відносилась до суспільної групи - робочих, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 1968 рік по 1991 рік були неповнолітніми.

Таким чином, за змістом указаних норм, правової позиції Верховного Суду України, господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік помилково було віднесено до колгоспного двору оскільки господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім'ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

Таким чином суд вважає, що спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 відкрилась в цілому на господарство по АДРЕСА_1.

Згідно з ст..534 ЦК України ( в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Суд оцінюючи у сукупності викладене дійшов висновку, що ОСОБА_1 на законних правових підставах має право на успадкування спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 яка відкрилась в цілому на господарство по АДРЕСА_1.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд враховуючи, що право власності на спірне господарство не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивач своєчасно прийняла спадщину вступивши в управління і володіння спадковим майном, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадку у межах встановленого законом строку, відповідач визнає позов в повному обсязі що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, суд дійшов висновку про визнання за позивачем право власності на житловий будинок літер А, сараю літер Б, вбиральні літер В, колодязя №1, огорожі №2-3, що знаходяться по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218 ЦПК України, ст..534 ЦК України ( в редакції 1963 року), -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок літер А, сараю літер Б, вбиральні літер В, колодязя №1, огорожі №2-3, що знаходяться по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.