Справа № 638/5277/14-ц
Провадження № 2/638/49/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2015 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Федосенко В.В.

при секретарі - Прядко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «С-Аурум» та треті особи ОСОБА_2, Харківська Муніципальна Страхова Компанія про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди

В С Т A Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «С-Аурум» та треті особи ОСОБА_2, Харківська Муніципальна Страхова Компанія про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди, посилаючись на те, що 31.01.2013 року о 9-20 годині в місті Харкові в районі будинку №14 по пр. Леніна, ОСОБА_2, який є водієм ПП «С-Аурум», керуючи автобусом БАЗ

д.н. НОМЕР_1, при початку та зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, змусив змінити напрямок руху та загальмувати автомобіль Тойота д.н. НОМЕР_2 під його, ОСОБА_1, керуванням, внаслідок чого його автомобіль Тойота скоїв наїзд на перешкоду (опору рекламного щита). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому на праві власності автомобіль отримав механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. Вартість ремонту зазначеного автомобіля становить

180070,38 грн. Відповідачем ПП «С-АУРУМ» зі страховою компанією Харківська МСК укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховою компанією перераховано позивачу у відшкодування заподіяної майнової шкоди 48 755грн.00коп.

Окрім цього за умовами договору вираховується безумовна франшиза в сумі 1000,00 грн.

Таким чином, позивачу не відшкодовано 131 315,38 гривень, вказану суму та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач не довів розмір завданої йому майнової шкоди, а також мала місце вина потерпілого ОСОБА_1, також представники відповідача не визнали позов в частині відшкодування моральної школи у звязку з тим, що позивач не довів суду позов в цій частині.

Третя особа ОСОБА_2 також позов не визнав, пославшись на те, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винними є обидва водії.

Представник Третьої особи Харківської Муніципальної Страхової Компанії в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності про що подав до суду письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31.01.2013 року о 9-20 годині в м. Харкові в районі будинку №14 по пр. Леніна, ОСОБА_2, керуючи автобусом БАЗ д.н. НОМЕР_1, при початку та зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, вимусив змінити напрямок руху та загальмувати автомобіль Тойота д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль Тойота скоїв наїзд на перешкоду (опору рекламного щита), чим ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, та про що складено протокол про адміністративне правопорушення, внаслідок цього автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкові від 2 липня 2013 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №2773 від 17.04.2013 за справою №638/2518/13-ц, дослідженим у судовому засіданні, в даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля Тойота ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Тойота ОСОБА_1 не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця розїзду з автобусом БАЗ та до місця наїзду на опору, тобто шляхом виконання ним вимог п.12.3 ПДР України та знаходився в аварійній ситуації. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса БАЗ ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з мигами п.10.1 ПДР України. Технічна можливість запобігти зіткнення для водія автобуса БАЗ ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.10.1 ПДР України, створювали аварійну ситуацію і знаходились з технічної точки зору в причинному звязку з виникненням даної ДТП.

Крім того оцінка дій водія автомобіля Тойота ОСОБА_1. який знаходився в аварійній ситуації, не підлягає експертному аналізу, а може бути вирішена лише судом

Суд при розгляді справи про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 прийшов до висновку з урахуванням того, що при прямолінійному русі автомобіля Тойота під керуванням ОСОБА_1 мало б місце зіткнення з автобусом БАЗ , дії водія автомобіля Тойота ОСОБА_1., який знаходився в аварійній ситуації, у частині зробленого маневру, що привело надалі до зіткнення з опорою рекламного щита, були вимушені в умовах місця події. Відсутність у водія автомобіля Тойота ОСОБА_1 технічної можливості уникнути можливого зіткнення з автобусом БАЗ шляхом виконання вимог ПДР, свідчить про те, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 у момент відновлення руху автобуса БАЗ до смуги руху автомобіля Тойота, знаходився у стадії аварійної ситуації, створеної діями водія ОСОБА_2 Постановою апеляційного суду Харківської області від 10.09.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.07.2013 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП без змін. Крім того апеляційний суд Харківської області визнав правильним висновки суду, що дії водія автомобіля Тойота ОСОБА_1, який знаходився в аварійній ситуації, щодо маневру ліворуч, були вимушеними в умовах місця події, що привело у подальшому до зіткнення з опорою рекламного щита.

Вказана Постанова суду у відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування.

У судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які повідомили, що бачили як 31.01.2013 року по пр.Леніна в м.Харкові у другому ряді рухався автомобіль Тойота, а з другого ряду в районі зупинки громадського транспорту біля метро «Наукова» автобус БАЗ зманеврував ліворуч на смугу, по якій рухався автомобіль «Тойота», тим самим перетинав його смугу руху. Автомобіль «Тойота» аби уникнути зіткнення, вимушений був зманеврувати ліворуч, внаслідок чого наїхав на рекламний щит. Свідок ОСОБА_3 надавав допомогу водієві та пасажиру, а також викликав карету Швидкої допомоги. Пояснення свідків спростовують показання 3-ої особи ОСОБА_2 стосовно того, що він не створював аварійної ситуації та ОСОБА_1 мав можливість обїхати автобус, так як він не перетинав його смугу руху, а тому він, ОСОБА_1, винний у дорожньо-транспортній пригоді.

Судом встановлено, та сторонами визнається, що ОСОБА_2 перебував с відповідачем ПП «С-АУРУМ» у трудових правовідносинах, працював водієм, після дорожньо-транспортної пригоди був звільнений з посади.

Також судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП «С-АУРУМ» склалися цивільно-правові відносини з приводу відшкодування шкоди. Зокрема, згідно ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнових (матеріальної) шкоди іншій особі.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав пояснення, що на теперішній час належний йому автомобіль «Тойота» відремонтований частково, частина складових, пошкоджених внаслідок ДТП, замінена не на нові складові частини, автомобіль повністю не відновлений, ремонт потребує великих витрат, так як всі запчастини необхідно замовляти з-за кордону та оплата їх проводиться за курсом долара США до гривні. Для того, щоб зробити повністю відновлювальний ремонт, коштів, які виплатила йому страхова компанія, та відповідно до проведеного авто товарознавчого звіту, не вистачить з-за інфляції, у звязку з чим він вимушений бути нести витрати для відновлення свого автомобіля.

Цивільна відповідальність ПП «С-АУРУМ» за забезпеченим автобусом БАЗ д.н. НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Харківська Муніципальна Страхова Компанія», що підтверджується полісом № АВ/5077202 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страхових) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

29.03.2013 року незалежним експертом за участю представника страхової компанії ПАТ «ХМСК» проведено огляд транспортного засобу та дослідження №161 про визначення матеріального збитку. Згідно з дослідженням вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля ОСОБА_1, складає 180070,38 грн., з яких вартість складових, що підлягає заміні 139655,13 грн., вартість ремонтних робіт 22620,00 горн., вартість матеріалів 7369,10 грон., втрати товарної вартості 10426,15 гривень.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-1У, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Статтею 9 Закону № 1961-1У встановлено, що страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обовязкового ліміту відповідальності страховика, що становила на момент ДТП.

Відповідно до поліса №АВ/5077202 обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент ДТП, ліміт відповідальності за шкоду,заподіяну майну, встановлено 50 000 грн., франшиза 1000 грн. Страховою компанією перераховано позивачу у відшкодування заподіяної майнової шкоди 48 755грн.00коп.. Така складова збитку, як втрата товарної вартості (ВТВ) за умовами договору страхування страховиком не відшкодовується (ст.32.7 Закону України від01.07.2004 №1961-1У). Окрім цього за умовами договору вираховується безумовна франшиза в сумі 1000,00 грн. (ст.12.1 Закону).

Таким чином, позивачу не відшкодовано 131 315,38 гривень. Згідно з Методикою проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна України від 24.11.2003№142/5/2092 до матеріального збитку, завданого власнику ДТЗ, входить вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, величина втрати товарної вартості.

Відтак, з ПП «С-Аурум» підлягає стягненню різниця між заподіяною майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 131 315,38 грн.

Позивач також просив суд стягнути моральну шкоду з ПП «С-Аурум» на свою користь у розмірі 5000 гривень, так як водій ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з ПП «С-Аурум», винний у дорожньо-транспортній пригоді. Позивач та його представник зазначили, що у звязку з пошкодженням автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO він, ОСОБА_1 переніс душевні страждання, ці страждання посилювались тим, що він мешкає у м. Мерефа, займається підприємницькою діяльністю в м. Харкові та використовував даний автомобіль у своїй діяльності, однак через його пошкодження не зміг використовувати його за призначенням, прийшлося суттєво нервувати через те, що змушений тривалий час проводити на станціях технічного обслуговування, доказувати відсутність своєї вини в ДТП в органах МВС та у судах, а не приділяти уваги сімї, своєму бізнесу, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень дружиною, він нервувався через її стан здоровя, це негативно впливало на нормальний ритм життя та роботу . Фізичні і душевні страждання полягали в порушенні його нормального життя, спілкування з друзями, позбавлення можливості деякий час працювати у звичайному режимі, в порушенні сну.

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.01.1995 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв'язку із знищенням та пошкодженням його майна, розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 5 000 гривень є завищеним та таким, що не відповідає характеру правопорушення та глибині душевних страждань позивача.

Враховуючи викладене та вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 1 000 гривень.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставіст.ст.22,23, 759,771,979,980,990,1172,1187,1188 ЦК України, Закону України «Про страхування» "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «С-АУРУМ» (61202 АДРЕСА_1 Реєстраційний номер 0039185 ОКПО 35586871) на користь ОСОБА_1 (іпн.) 131 315 гривень 38 копійок в якості відшкодування майнової шкоди, 1 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди та 1825 гривень 26 копійок понесених судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Федосенко В.В.

20 квітня 2015 року року м. Харків