Справа № 452/3453/14 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/1142/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника заявника ТзОВ «Рамбер Україна» Покрова Л.Ю., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Австрійського підприємства ТзОВ «Рабмер Україна» ОСОБА_3 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року , -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Австрійське підприємства ТзОВ «Рабмер Україна» звернулось до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 25.11. 2014 року у задоволенні заяви відмовлено. Ухвалу оскаржено представником заявника .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відмовляючи у задоволені заяви, судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Поза увагою суду залишилась та обставина, що стаття 369 ЦПК України містить перелік підстав, за яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і такі підстави не є вичерпними. Суд не надав оцінки тим обставинам, що підставою для видачі дублікату виконавчого листа від 17.03.2014 року - виконавчого документу, про визнання якого таким, що не підлягає виконанню звернувся в суд заявник, як сторона виконавчого провадження, була ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області 27 березня 2013 року у справі № 452/656/13-ц за заявою ОСОБА_4 про видачу дубліката виконавчого листа, який був втрачений при пересилці. Ухвалою ВССУ від 15 січня 2014 року вказана ухвала залишена без змін, що і стало підставою для видачі судом першої інстанції дубліката виконавчого листа 17.03.2014 року.

З врахуванням вказаної вище ухвали суду касаційної інстанції, отримавши дублікат виконавчого документа, представник стягувача 5 травня 2014 року подав такий з відповідною заявою до примусового виконання до Відділу ВДВС Самбірського МРУЮ і 06.05.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак суд першої інстанції не врахував, що на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим документом, мали місце обставини, які повинні були бути враховані при розгляді заяви, однак не були враховані і проаналізовані судом першої інстанції. Суд обмежився посиланням на ст. 369 ЦПК України, не навівши мотивів невідповідності вимогам заявника вимогам цієї статті та не врахував наступних обставин.

07.10.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому документу, яким був оригінал виконавчого листа, виданий 23.09.2009 року на підставі рішення суду від 09.07.2009 року, яке набрало законної сили 20.07.2009 року, оскільки сторонами не оскаржувалось у встановлені законом строки і таким рішенням ухвалено про стягнення з АП ТзОВ «Рабмер Україна» на користь ОСОБА_4 певної суми коштів, судового збору та судових витрат. 07.10.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з мотивів виконання рішення суду та відповідної заяви стягувача. Однак така постанова про закінчення виконавчого провадження скасована 24.05.2012 року ухвалою районного суду, яка залишена без змін ухвалою апеляційної інстанції 14.11.2012 року. В зв»язку з цим державним виконавцем винесено постанову 11.12.2012 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.10.2009 року та відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ чи його дублікат, який повинен відповідати оригіналу, у встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» строки, а саме протягом 3-х місяців, не були подані до примусового виконання, що і зумовило винесення 07.03.2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження і така постанова ДВС є чинна, не оскаржена, не скасована. Подання до виконання дубліката виконавчого документа 05.05.2014 року згідно ухвали суду за заявою стягувача від 27.03.2013 року про видачу дубліката виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим документом постановою ДВС від 06.05.2014 року не ґрунтується та суперечить вимогам ч.3 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження». Не навівши будь-яких мотивів, за яких відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції ухвалив незаконну ухвалу. Просить таку скасувати та ухвалити нову ухвалу про задоволення заяви.

При розгляді справи за апеляційною скаргою представник апелянта таку підтримав.

Представник ОСОБА_4, як стягувача у виконавчому провадженні проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану. Врахувати, що рішення суду в зв»яку з його оскарженням по спливу встановленого строку на подачу апеляційної скарги, однак після перегляду такої, вступило в законну силу 14 листопада 2012 року. Постанова про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з виконанням рішення суду від 07.10.2009 року скасована і на підставі судового рішення про її скасування державним виконавцем 11.12.2012 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Тобто виконавчий лист і надалі залишався на виконанні. 07.03.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по причині не подання до виконання виконавчого документа після відновлення виконавчого провадження, а не по причині виконання судового рішення. Оскільки таке не виконано, оригінал виконавчого документа втрачено, за заявою стягувача 17.03.2014 року видано дублікат, який обґрунтовано прийнятий до примусового виконання, про що свідчать не скасована постанова державного виконавця від 06.05.2014 року про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим документом. Таким чином строки для пред»явлення виконавчого документа переривались, рішення суду не виконано, то суд обґрунтовано відмовив у задоволення заяви боржника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви Австрійського підприємства ТзОВ «Рабмер Україна» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд у мотивувальній частині ухвали обмежився посиланням на ч.2 ст. 369 ЦПК України, за якою суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом та навів мотиви ч.4 ст. 369 ЦПК України, за якою, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Враховуючи правові підстави, якими боржник обґрунтовує свої вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки не передбачені ст.. 369 ЦПК України , а тому в задоволенні заяви відмовив.

Такі мотиви судового рішення є вичерпними, а відтак судова колегія не може з ними погодитись, виходячи з таких мотивів.

Заслуговують до уваги мотиви апеляційної скарги в частині непогодження з висновком суду про відсутність передбачених ст.369 ЦПК України підстав, за яких виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на вказану норму, суд не звернув увагу на те, що за змістом ч.4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

За змістом цієї норми, суд не лише у випадках, якщо виконавчий документ видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою, а також і з інших причин, які не визначені цією нормою - може визнати такий виконавчий документ таким, що не підлягає до виконання.

Саме такі інші причини навів заявник у заяві до суду, які в жодній мірі не проаналізовані судом та залишились поза його увагою.

Водночас з матеріалів справи та витребуваної судом апеляційної інстанції справи № 2- 885/09 за позовом ОСОБА_4 до АП ТЗоВ «Рабмер Україна» вбачається, що рішенням 09.07.2009 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 780 000 гр. та судові витрати. У визначені на той час терміни для оскарження судового рішення, сторони рішення суду не оскаржили, що і зумовило видачу виконавчого листа від 23.09.20089 року, котрий представником позивача ОСОБА_6 був пред»явлений до виконання 28.09.2009 року і 29.09.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і надано строк боржнику до 07.10.2009 року для добровільного виконання рішення суду.

06.10.2009 року до ДВС подано заяву представника стягувача ОСОБА_4 -ОСОБА_6 про повернення виконавчого документа в зв'язку з добровільним погашенням заборгованості. / а.с. 83,88,89/ том 1 справи № 2-885/09/.

07.10.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв»язку із фактичним виконанням рішення, згідно якого видано виконавчий документ. /а.с.5/

20.04.2012 року представником стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_7 подано скаргу на дії державного виконавця та оскаржено постанову від 07.10.2009 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2012 року постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 07.10.2009 року скасована. /а.с. 91 справи 2885/09/

Ухвала суду першої інстанції оскаржена у апеляційному порядку АП ТОВ «Рабмер Україна і 16 липня 2012 року на рішення суду від 09.07.2009 року АП ТОВ «Рабмер Україна» також подало апеляційну скаргу. / а.с. 118 том. 1 справи 2-885/09/.

Ухвалою 14 листопада 2012 року Апеляційого суду Львівської області обидві апеляційні скарги відхилено, відповідно вказану ухвалу та рішення суду залишено без змін / а.с. 198 том. 2 справи №2-885/09/.

Перегляд рішення суду від 09.07.2009 року в апеляційному порядку зумовило зміну дати набрання рішенням чинності, якою є дата винесення ухвали Апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції не врахував, що ухвала суду про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.10.2009 року набрала чинності 14.11.2012 року, на підставі чого державним виконавцем у виконання вимог ч.1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» 11.12.2012 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. /а.с. 6/. За змістом цієї постанови така підлягала направленню сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, що видала документ.

У відповідності до вимог п.4 ст. 51 ЗУ № 606-ХІУ - у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган/посадова особа/, якому повернуто виконавчий документ, зобов»язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред»явити його до виконання.

Такі дії вчинено не було, що і зумовило винесення 07.03.2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження заступником начальника відділу державної виконавчої служби Самбірського МУЮ з посиланням на п.13 ст. 49 ЗУ № № 606-ХІУ, за яким виконавче провадження підлягає закінченню у раз непред»явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Посилання представника ОСОБА_4 у запереченнях на апеляційну скаргу на обставини які, на його думку, свідчать про переривання строку на подачу виконавчого документа до виконання з мотивів встановлення обставин його втрати, звернення стягувача 27.03.2013 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та його видачу лише 17.03.2014 року після залишення без змін ухвали суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого документа Вищим Спеціалізованим Судом України 15.01. 2014 року - не спростовують висновків судової колегії.

Рішення суду набрало законної сили 14.11. 2012 року. За змістом діючої на цей час норми - виконавчі документи для виконання судових рішень можуть бути пред»явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Дублікат виконавчого документа є документом, який замінює оригінал і породжує аналогічні наслідки, має силу оригіналу.

Відмовляючи у задоволенні заяви боржника по виконавчому провадженню про визнання виконавчого документа, яким є дублікат виконавчого листа, виданий стягувачу ОСОБА_4 17.04.2014 року, суд першої інстанції не врахував чинність постанови державного виконавця від 07.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження .

Колегія суддів вважає, що за наявності постанови про закінчення виконавчого провадження фактично за одним і тим самим виконавчим документом, виданим на примусове виконання рішення суду від 09.07.2009 року, поданий до примусового виконання дублікат виконавчого документа від 17.03.2014 року не підлягає виконанню.

Долучені сторонами суду апеляційної інстанції копії судових рішень, що стосуються постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа, внесення виправлень в такий щодо дати набрання рішенням чинності, - не спростовують висновків судової колегії, оскільки чинність постанови від 06.05.2014 року про відкриття виконавчого провадження за поданим дублікатом виконавчого документа не позбавляє заявника права звернутись з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню.

Мотиви заперечень представника стягувача ОСОБА_4 про те, що рішення суду, на підставі якого видано дублікат виконавчого листа по даний час не виконане, не може перевірятись та оцінюватись в межах перевірки обґрунтованості заяви сторони виконавчого провадження про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з чим погодився представник стягувача.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про підставність мотивів апеляційної скарги. Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали по суті заяви.

Керуючись ст.303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.6 ч.1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Австрійського підприємства ТзОВ «Рабмер Україна» ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву Австрійського підприємства ТзОВ «Рабмер Україна» задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - дублікат виконавчого листа № 2-885/2009, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 17 березня 2014 року у справі у справі за позовом ОСОБА_4 до АП ТзОВ «Рабмер Україна» про стягнення боргу на виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 липня 2009 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді