Номер провадження: 22-ц/785/6490/15
Головуючий у першій інстанції Драгомерецька К. П.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Орловій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення розміру аліментів у частці від доходу,

ВСТАНОВИЛА:

21.08.2014 року, ОСОБА_3звернулась із позовом про збільшення розміру аліментів до 2 000 гривень на місяць та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, і, остаточно уточнивши вимоги, позивачка просила збільшити розмірі щомісячних аліментних платежів до 2 000 гривень, а також стягнути за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року додаткові витрати на дитину у сумі 16 653,64 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що відповідач є батьком її дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який, на підставі рішення суду від 16.05.2012 року, сплачує на утримання дитини до її повноліття аліменти щомісячно у розмірі 1 000 гривень. Старші діти відповідача досягли повноліття, однак він продовжує надавати їм матеріальну допомогу, що свідчить про задовільний матеріальний стан відповідача. Дитина сторін часто та довгостроково хворіє і потребує додаткового догляду, крім того, позивачка несе витрати, пов'язані із творичм розвитком дитини, а також витрати, пов"язані із навчанням дитини у школі.

Посилаючись на те, що матеріальне становище відповідач стало кращим, крім того, вона несе додаткові витрати на дитину, позивачка просила позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, звернувся із зустрічним позовом про визначення розміру аліментів у розмірі 1/3 частини від доходу з тих підстав, що він має постійне місце роботи.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, у зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3 просить рішення суду у частині відмови у стягненні аліментів у розмірі 2 000 гривень та у частині часткового задоволення позову про стягнення додаткових витрат змінити і постановити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість відмови у збільшенні розміру аліментів, а також невідповідність висновків суду обставинам справи щодо стягнення додаткових витрат й непраивльного визначення судом періоду додаткових витрат.

Сторони не оскаржили рішення суду у частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

У засіданні колегії суддів відповідач і його представник скаргу не визнали.

Позивачка і її представник не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду у частині стягнення додаткових витрат підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Суд, вирішуючи вимоги у частині стягнення додаткових витрат дійшов висновку, що додаткові витрати підлягають стягненню у сумі 466,40 гривень, з врахуванням рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2014 року.

Рішення суду у цій частині не містить обгрунтувань та розрахунків зазначеної суми.

Встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2014 року, зокрема, з відповідача на користь позивачки суд стягнув додаткові витрати на дитину у сумі 6 938,50 гривень (матеріали цивільної справи №505/4349/13-ц, провадження №2/505/39/2014, а.с.178,179).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3просила стягнути додаткові витрати на дитину за період з липня 2012 року по серпень 2013 року (матеріали цивільної справи №505/4349/13-ц, провадження №2/505/4349/2014, а.с.2-5,66-68,82-85,178,179).

У даній справі ОСОБА_3 заявила вимоги про стягнення додаткових витрат за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року, які складаються з додаткових витрат на лікування, розвиток творчих здібностей дитини, а також витрат на її навчання у школі (а.с.1-3,69).

У розумінні ст.185 ч.1 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами /розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо/.

З матеріалів справи вбачається, що у період з вересня 2013 року по серпень 2014 року позивачка ОСОБА_3 понесла додаткові витрати, пов'язані із розвитком творчих здібностей дитини і розмір таких витрат склав 3250 гривень (512,50+ 421,00+443+76,50+35+421+545+473= 3250:2, а.с.9-15).

За таких обставин, позивачка має право на відшкодування відповідачем понесених нею додаткових витрат на розвиток творчих здібностей дитини у сумі 1 625 гривень (3250:2), оскільки утримувати дитину є рівною мірою обов'язком обох батьків.

Зважаючи на викладене, рішення суду у частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає зміні, з викладення резолютивної частини рішення у новій редакції про стягнення додаткових витрат у сумі 1 625 гривень.

Суд дійшов правильного висновку про відмову у позові у частині стягнення витрат на лікування, а також витрат на придбання шкільних приналежностей.

Всупереч ст.ст. 57-60 ЦПК України, позивачка на надала належних та допустимих доказів додаткових витрат, пов'язаних із хворобою дитини.

Наявна у матеріалах справи медична документація стосовно дитини свідчить про те, що дитина має певні захворювання і у 2014 році їй був рекомендований диспансерний нагляд та амбулаторний курс лікування протягом 1 місяця (а.с.86,164-166).

Однак висновок ЛКК про те, що дитина часто і довго хворіє, у даному випадку, не є тим належним доказом, який дає підстави для стягнення додаткових витрат у зв'язку із хворобою дитини.

Згідно довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду від 6.08.2014 року та медичної карти дитини, ОСОБА_5 є здоровою дитиною (а.с.138-140).

Таким чином, витрати, які позивачка понесла у зв'язку із лікуванням дитини у період з вересня 2013 року по серпень 2014 року не є додатковими, а є витратами, які мають покриваютись за рахунок щомісячних аліментних платежів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини. У зв'язку із наведеними, також не є додатковими витратами і витрати позивачки на придбання шкільних приналежностей для дитини (а.с.17-39, 70-72).

Рішення суду у частині відмови у позові про збільшення розміру аліментів підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, відмовляючи ОСОБА_3 у позові про збільшення розміру аліментів на дитину до 2 000 гривень щомісячно виходив з того, що позивачка у цій частині не довела своїх вимог.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи і вимогам закону - ст.ст. 182, 192 СК України.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, згодом може бути збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів.

Встановлено, що відповідач, станом на травень 2015 року, має 4 утриманців, а саме: дружину, яка народила ІНФОРМАЦІЯ_2; доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2; сина ОСОБА_8 1994 року народження, який навчається у вищому навчальному закладі; доньку ОСОБА_5 2008 року народження. Заробітна плата відповідача у 2015 році склала 1 218 гривень на місяць (а.с.50,52,53,60-62, 116,118,123,126,127,130,135-137).

Наведене свідчить про те, що матеріальний стан відповідача у 2014-2015 роках не покращився, більш того, у цей період у відповідача змінився сімейний стан, оскільки збільшилась кількість утриманців.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові про збільшення розміру аліментів.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині стягнення додаткових витрат не відповідає обставинам справи, а у частині відмови у позові про збільшення розміру аліментів відповідає вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині стягнення додаткових витрат - зміні, а у частині відмови у збільшенні розміру аліментів - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. п.1,2, 308, 309 ч.1 п. п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2015 року у частині стягнення додаткових витрат на дитину - змінити, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції:

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІІН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на розвиток творчих здібностей дитини за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року у сумі 1 625 /одна тисяча шістсот двадцять п'ять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІІН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2015 року у частині відмови ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_4 про відмову у позові про збільшення розміру аліментів - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков