АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/706 Головуючий у 1 інстанції - Коробенко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов'язань за договорами поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Співдружність» про визнання недійсним додаткового договору,

за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Співдружність»

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року КС «Співдружність» звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що відповідно до кредитного договору № 130411/с від 16 квітня 2013 року,укладеним між КС «Співдружність» та ОСОБА_1, останньому було надано кредитний ліміт в сумі 145 000 грн., строком на 24 місяці.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, між Кредитної спілкою та ОСОБА_2 та між Кредитною спілкою та ОСОБА_3 були укладені договори поруки від 16 квітня 2013 року. Відповідно до умов зазначених договорів поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі та солідарно за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Після уточнення позовних вимог та посилаючись на те, що в порушення умов укладеного договору ОСОБА_1 свої зобов‛язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 20 жовтня 2014 року заборгованість позичальника складала 732 772 грн. 86 коп., з яких: 141 395 грн. 25 коп. - сума боргу за тілом кредиту; 504 221 грн. 28 коп. - сума боргу за процентами;70 697 грн. 63 коп. - сума боргу по сплаті штрафу;16 458 грн. 70 коп. - пеня., яку позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

До початку розгляду справи по суті кожним з відповідачів були заявлені зустрічні позови: ОСОБА_1 про визнання Додаткового договору недійсним,з підстав його нікчемності, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - про припинення договорів поруки. Свої вимоги обґрунтовували тим, що без їх відома та згоди зобов‛язання позичальника за додатковими угодами від 16 квітня 2013 року та від 11 липня 2013 року були збільшені та запроваджено спеціальну відсоткову ставку в розмірі 365% річних на залишок кредиту у випадку визнання його підвищено ризикованим та збільшено стандартну відсоткову ставку до 58,9%.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року позов КС «Співдружність» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» кредитну в сумі 662 075,23 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Визнано зобов'язання ОСОБА_2та ОСОБА_3 за договорами поруки укладеним між ними, КС «Співдружність» та ОСОБА_1 припиненими.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» судовий збір в розмірі 3 654 гривень.

Стягнуто з КС «Співдружність» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

З таким рішенням суду не погодився позивач КС «Співдружність»,яка подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про повне задоволення вимог спілки та про відмову в задоволені зустрічних позовів.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що судом безпідставно та на порушення закону відмовлено в задоволені вимог Спілки про стягнення штрафу та пені,з підстав недопустимості двох видів неустойки за одне і те ж саме порушення зобов'язання, оскільки штраф та пеня передбачені умовами договору та є різновидами неустойки. Є безпідставний висновок суду,вважає апелянт, про припинення поруки,оскільки поручителі ОСОБА_3 були належно проінформовані та повідомлені щодо зміни розміру фіксованої процентної ставки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Кредитної спілки доводи апеляційної скарги,з підстав в ній викладених, підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував,просив її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції,яке на його думку,ухвалено з дотриманням закону.

ОСОБА_1 в судове засідання не з,явився, про розгляд справи повідомлений за законом належно, проте про причини неявки не повідомив,заяв про відкладення справи не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСС України 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 квітня 2013 року між КС «Співдружність» та ОСОБА_1 укладено договір кредитного ліміту № 13014/сна суму 145 000грн., терміном на 24 місяці та сплатою позичальником 58,4% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором між Кредитною спілкою та ОСОБА_2 і ОСОБА_3.(окремо з кожним), в цей же день - 16 квітня 2013 року, укладені договори поруки, згідно з якими поручителі зобов'язались перед кредитором солідарно відповідати за кредитні зобов‛язання ОСОБА_1

Окрім цього,16 квітня 2013 року між КС «Співдружність» та ОСОБА_1 було укладено також Додатковий договір , згідно з яким сторони добровільно домовились про зміну розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку з порушенням графіку розрахунків до Договору кредитної лінії. Так, за будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит сторони погодили визнавати кредитом з підвищеним ризиком, і протягом дії такого режиму (до погашення простроченої заборгованості) процентна ставка на залишок кредиту погоджена в розмірі 365% річних.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову про визнання недійсним Додаткового договору від 16 квітня 2013 року суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору не передбачено правокредитора в односторонньому порядку змінювати процентну ставку і підстави для зміни розміру процентної ставки чітко обумовлені та погоджені з позичальником.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, що умовами Додаткового договору від 16 квітня 2013 року збільшується обсяг відповідальності позичальника порівняно з первісною редакцією договору Кредитної лінії №130411/с, укладеного в цей же день і з зі змісту договорів поруки, укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 16 квітня 2013 року вбачається, що зобов'язання з поручительства взяті ними лише щодо умов, викладених у Договорі кредитної лінії №130411/с від 16.04.2013р. без посилання на додатковий договір про встановлення підвищеної процентної ставки.

З огляду на встановлене суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення будь-яких вимог Кредитної спілки до поручителів щодо їх солідарної відповідальності за порушення позичальником кредитних зобов‛язань та задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненими їх зобов'язань за договорами поруки.

Вирішуючи позовні вимоги КС «Співдружність» про стягнення кредитної заборгованості судом встановлено, що між КС «Співдружність» та ОСОБА_1 був укладений ще один додатковий договір від 11.07.2013р., у відповідності для якого було затверджено новий графік погашення кредиту з урахуванням другого траншу за кредитною лінією в сумі 35 000 грн., а також було зменшено розмір фіксованої процентної ставки до 52,8% річних, (а.с. 15).

Як вбачається,16 квітня 2013 року між Кредитною спілкою „Співдружність" та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору Кредитної лінії № 130411/с, відповідно до якого сторони домовились про зміну розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Договору Кредитної лінії від 16.04.2013 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. Згідно пункту 1.8 Додаткового договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання, та є невід'ємною частиною Договору Кредитної лінії 130411/с від 16.04.2013 року.

Окрім того, 16 квітня 2013 року окрім Договору кредитної лінії № 130411/с укладеного між КС «Співдружність» та ОСОБА_1, за яким ОСОБА_2 ОСОБА_3, виступили поручителями, було укладений також Договір кредитної лінії №130412/с між КС «Співдружність» та ОСОБА_2, за яким вже поручителями виступили ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань з повернення кредиту,судом встановлено,що у останнього утворилась заборгованість,яка за розрахунком Кредитної спілки станом на 20 жовтня 2014 року становить 732 772,86 грн., з яких: 141 395,25грн.- борг за тілом кредиту; 504 221,28 грн. - борг за процентами; 70 697,63 грн. - борг по сплаті штрафу; 16 458,70 грн. - пеня.

Задовольняючи позовні вимоги Кредитної спілки частково та стягуючи заборгованість в сумі 662 075,23 грн. лише з ОСОБА_1 суд виходив з їх доведеності та того,що останній умови кредитного договору виконував не належно,що призвело до утворення заборгованості за тілом кредиту, по процентах за користування кредитом та пені.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду в частині задоволення позовних вимог Кредитна спілка «Співдружність» про стягнення заборгованості лише з позичальника та про визнання поруки припиненою,відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування, в зазначеній частині колегія суддів не вбачається

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для визнання поруки припиненою,оскільки поручителі належно були обізнані зі змінами розмірів фіксованої процентної ставки і відповідно у суду не було підстав для відмови в солідарному стягненні кредитної заборгованості,не ґрунтуються на матеріалах справи . Колегія суддів погоджується з висновком суду про те,що позивачем не було в установленому порядку спростовано твердження поручителів про необізнаність існування додаткового договору та про відсутність їх письмової згоди на такі зміни і посилання на факт укладання в цей же день ОСОБА_2 кредитного договору аналогічного змісту з аналогічною додатковою угодою не стосується договірних відносин,які були предметом спору по цій справі та не свідчить про надання письмової згоди обома поручителями за зобов,язаннями позичальника ОСОБА_1

Стосовно вирішення вимог Кредитної спілки про стягнення з відповідачів штрафу та пені, судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідності до п.7.3 Договору кредитної лінії у разі своєчасного ненадходження планового платежу згідно з графіком, на суму заборгованості нараховується пеня в розмірі 0,5% щодня.

Цим ж пунктом встановлено, що у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань, встановлених п.2.3 до позичальника застосовується штраф у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту на день прийняття кредитодавцем рішення про стягнення простроченої заборгованості у судовому порядку.

Проте,відмовляючи Кредитній спілці в задоволені вимог про стягнення штрафу суд вважав, що фактично за одне й те ж порушення позичальником договору (прострочення платежів) договір передбачає два види неустойки: і пеню, і штраф, що суперечить чинному законодавству.

Такі висновки суду не ґрунтуються на законі,з огляду на таке.

Згідно ст.549 ЦК України чітко визначено поняття неустойки,зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконання зобов'язання, а пенею - є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Тобто за змістом зазначеної норми пеня і штраф є різновидами неустойки, і застосовуються з різних підстав визначених договором,що і було дотримано в договорі кредитної лінії укладеного з ОСОБА_1,а саме окремо передбачена пеня за умови недотримання графіку надходження планового платежу та окремо штраф - у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань,

Випадки коли кредитор не має права на неустойку передбачено ч.3 ст.550 ЦК,лише у разі якщо боржник доведе,що це порущення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч.1 ст.617 ЦК).

На спростування доводів позивача щодо стягнення неустойки,відповідачами доказів відсутності підстав передбачених ч.3 ст.550 ЦК, для стягнення з них неустойки не надано.

Таким чином, суд першої інстанції, при вирішені вимог про стягнення штрафу, не дотримався вимог закону,з огляду на що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог про стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,309, 313 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної Спілки «Співдружність» задовольнити частково .

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року, в частині відмови КС «Співдружність» в задоволені позову про стягнення штрафу, скасувати та ухвалити, в цій частині, нове рішення про задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Співдружність» про стягнення штрафу .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної Спілки «Співдружність» штраф в сумі 70 697грн.63 коп.(сімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім грн. 63 коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді