АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Левцунову І.В. ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів (а. с. 2-5).

В обґрунтування позову посилався на те, що 18 червня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу № SAMDN3670 та договір банківського вкладу № SAMDN3578. Предметом договорів є прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на депозитні рахунки за процентною ставкою, визначеною умовами договорів під 16% річних. При підписанні договору позивач вніс на депозитний рахунок по 400 000 гривень по кожному договору.

Відповідно до умов договорів позивач має право на повернення вкладу та дострокове його розірвання, в тому числі й після продовження строку дії договору.

22 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу по 400 000 гривень по кожному договору та нарахованих за умовами банківського вкладу відсотків. Однак станом на дату подачі позову до суду відповідач не повернув вкладів та відсотки за користування ними, тому позивач просив суд стягнути з відповідача 480130,34 гривень за договором банківського вкладу № SAMDN3670 та 480130,34 гривень за договором банківського вкладу № SAMDN3578.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення грошових коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" були укладені договори банківського вкладу: № SAMDN3670 та № SAMDN3578 на зберігання грошових коштів у сумі по 400 000,00 гривень за кожним договором (а. с. 6,7).

Договори з банком були укладені на підставі поданих позивачем заяв № SAMDN3670 та № SAMDN3578.

ОСОБА_2 звернувся на адресу відповідача із заявою від 22 серпня 2014 року про повернення сум вкладів (а. с. 11), яка була залишена без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не надав суду оригіналів документів на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, не надано і доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідних банківських рахунках, відкритих на ім'я позивача в філії ПАТ КБ "Приватбанк" на території АР Крим на виконання умов вказаних договорів, враховуючи, що сторона позивача не змогла ані підтвердити, ані спростувати наявність невиконаних перед позивачем грошових зобов'язань, суд дійшов до висновку щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_2

Проте повністю погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

Згідно вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

Посилаючись у рішенні суду на те, що позивач не надав суду оригінали документів на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, як не було надано і доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідних банківських рахунках, відкритих на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов вказаних договорів, враховуючи, що сторона позивача не змогла ані підтвердити, ані спростувати наявність невиконаних перед позивачем грошових зобов'язань, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що позивачем надані суду відповідні копії документів (с.8-9)- квитанції №1 та №2 на внесення банківських вкладів, які відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, якою передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, при розгляді даної справи по суті, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема, не попередив позивача про наслідки не вчинення процесуальних дій - не представлення оригіналів документів на підтвердження внесення грошових вкладів в філіал Кримського РУ Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та передчасно дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимог.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про стягнення грошових коштів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

Судді: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.