Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С. Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (дала - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 квітня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 198 000 доларів США, з яких: перший транш у розмірі 32 666,67 доларів США на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором першої черги за кредитним договором та другий транш у розмірі 165 333,33 доларів США на купівлю нерухомого майна, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 4,99 % річних + FIDR, строком до 22 квітня 2032 року. 24 квітня 2007 року, 09 квітня 2009 року, 10 вересня 2009 року, 10 вересня 2009 року та 10 березня 2010 року було укладено додаткові договори до вказаного кредитного договору. Між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 23 квітня 2007 року укладено договір поруки, 10 вересня 2009 року - додатковий договір № 1 до цього договору поруки, а 10 березня 2010 року - додатковий договір № 3 до вказаного договору поруки, відповідно до умов яких поручитель взяв на себе зобов'язання нести повну солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором. Між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю з додатковими угодами від 18 березня 2011 року та від 26 грудня 2011 року. 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі і за вищевказаним кредитним договором. ОСОБА_4 не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, а тому у неї утворилась заборгованість перед банком. Позивач, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, остаточно просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року в розмірі 283 584,44 доларів США та пеню у розмірі 7 882 253,71 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року (з додатковими угодами) у розмірі 3 738 455,84 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 471 831,02 грн., що еквівалентно 184 140 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 266 624,82 грн., що еквівалентно 33 357,29 доларів США, пеня - 2 000 000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшли обґрунтованого висновку та правильно виходили з того, що між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, умови якого остання не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Розмір стягуваної заборгованості підтверджено висновком експерта від 18 липня 2014 року та листом до нього від 07 серпня 2014 року, які є належними та допустимими доказами. ПАТ «ОТП Банк» повідомляло ОСОБА_4 про зміну кредитора з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг», а також про укладення між ними договору комісії на приймання платежів від 18 березня 2011 року. Договір поруки, укладений ОСОБА_5 з банком, рішенням суду визнано припиненим.

Також суди дійшли вірного висновку, що в даному випадку розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань по поверненню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, значно перевищує розмір збитків, а тому наявні підстави для зменшення розміру такої неустойки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обґрунтовано відхилив посилання ТОВ «ОТП Факторинг» на те, що у висновку експерта допущені порушення під час вирішення постановлених перед ним питань, які спричинили розбіжності з наданих банком розрахунком, оскільки позивач із заявою про призначення повторної чи додаткової експертизи, як це передбачено процесуальним законом, не звертався.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційних скаргах, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська