справа № 2/489/696/15
рішення Іменем україни

16 березня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості в сумі 82190,90 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 01.12.2014 еквівалентно 1230337,69 грн.

У позові вказано, що 15.02.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та право вимоги від якого перейшло до ПАТ «Дельта Банк», і позичальником ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір).

30.01.2009 банк та позичальник уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої домовили для ідентифікації договору застосовувати як номер договору, зазначений при його укладенні - , так і реєстраційний номер в системі обліку банку - 1.

Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечені договором поруки від 15.02.2008 № 180269, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Через невиконанням відповідачами грошових зобов'язань станом на 01.12.2014 утворилася заборгованість в сумі 82190,90 дол. США, що еквівалентно 1230337,69 грн., внаслідок чого позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У судове засідання позивач представника не направив. До суду надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника в якій просив вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник проти позову заперечували та просили закрити провадження у справі, так як частина заборгованості стягнута заочним рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2011, а в іншій частині заборгованості просили відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності.

Інший відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надав письмову заяву про відмову в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 15.02.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», і відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов цього договору позичальник отримав кредит в розмірі 55000,00 дол. США на строк до 15.02.2029, під 11,9 процентів річних протягом перших тридцяти днів після видачі кредиту з подальшим коригуванням процентної ставки (пункт 1.1, підпункти 1.2.1, 1.2.2 пункту 1.2, підпункт 1.3.1 пункту 1.3 кредитного договору).

30.01.2009 сторони кредитного договору уклали додаткову угоду № 1, умовами якої змінили строки виконання зобов'язань із сплати процентів та встановили новий кінцевий строк повернення кредиту до 15.02.2038.

Цього ж дня уклали додаткову угоду № 2, в якій домовили для ідентифікації кредитного договору застосовувати як номер договору, зазначений при його укладенні - НОМЕР_1, так і реєстраційний номер в системі обліку банку - 1, який використовується при здійсненні погашення заборгованості за кредитом. Також внесли зміни до схеми погашення кредиту, встановили новий розміру ануїтетного платежу на рівні 560,20 дол.США, який підлягає сплаті 15 числа кожного місяця та визначили порядок нарахування процентів і умови дострокового погашення заборгованості.

31.03.2009 до кредитного договору укладено додаткову угоду № 3, згідно якої перенесено виконання зобов'язань позичальника із сплати процентів.

Грошові зобов'язання позичальника ОСОБА_3 по кредитному договору № 0 від 15.02.2008 забезпечені договором поруки № 180269 від 15.02.2008, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

30.01.2009 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до якої поручитель надала згоду на зміну основного зобов'язання в частині зміни кінцевого строку погашення кредиту до 15.02.2038.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами. Відповідно до цього договору ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 1 від 30.01.2009, позичальником за яким є ОСОБА_3, зобов'язання кого забезпечені договором поруки від 15.02.2008, укладеного з ОСОБА_1

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» у порядку, встановленому законом, набув право вимоги за кредитним договором № 0 від 15.02.2008, реєстраційний номер якого відповідно до додаткової угоди від 30.01.2009 - 1.

Довідками від 01.12.2014 позивач підтвердив, що станом на 01.12.2014 заборгованість:

- по кредитному договору № 0 від 15.02.2008 становить 1253,44 дол. США, що еквівалентно 18763,08 грн., яка складається із заборгованості по процентам;

- по кредитному договору № 1 від 30.01.2009 становить 80937,46 дол. США, що еквівалентно 1211574,61 грн., та складається із 54535,08 дол. США заборгованості по кредиту та 26402,38 дол.США процентам.

Вказану заборгованість позивач додатково підтвердив розрахунком та випискою по кредитному договору за період з 15.02.2008 по 26.03.2012.

У ході розгляду справи встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2011 по справі № 2-2503/11 в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.02.2008 в сумі еквівалентній 553219,15 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Із позову ПАТ «УкрСиббанк» та доданих до нього довідок-розрахунків вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 станом на 17.01.2011:

- за кредитним договором № 000 від 15.02.2008 складає по процентам 1253,44 дол.США;

- за кредитним договором № 001 від 30.01.2009 - по кредиту 54535,08 дол.США, по процентам 12231,80 дол.США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 104,48 дол. США та пені за несплату процентів 1459,89 дол. США.

У зв'язку із цим, на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України ухвалою Ленінського районного суду м.Микоолаєва від 16.03.2015 закрито провадження в частині вимог про стягнення 1253,44 дол.США заборгованості по процентам по кредитному договору № 0 від 15.02.2008 та 54535,08 дол.США заборгованості по кредиту і 12231,80 дол.США заборгованості по процентам по кредитному договору № 1 від 30.01.2009.

Таким чином, спірною залишається заборгованість по процентам в сумі 14170,58 дол.США по кредитному договору № 1 від 30.01.2009.

Із заочного рішення вбачається, що заборгованість стягнута на користь ПАТ «УкрСиббанк» достроково на підставі положень частини другої статті 1050 ЦК України.

Із матеріалів цивільної справи в якій ухвалено заочне рішення встановлено, що 04.02.2011 за №№ 337, 338 на адресу відповідачів ПАТ «УкрСиббанк» направило вимоги про дострокове погашення протягом тридцяти календарних днів від дати отримання вимог заборгованості за кредитним договором. Зазначені вимоги відповідачі отримали 14.02.2011. Так як вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відповідачі залишили без задоволення 25.05.2011 банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості.

Таким чином, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та пені та зазначивши днем остаточного погашення заборгованості тридцятий день з дня отримання позичальником та поручителем відповідної письмової вимоги тим самим, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, ПАТ «УкрСиббанк» змінило строк виконання основного зобов'язання.

Згідно із положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведену норму матеріального права ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за спірним кредитним договором із зміненим строком виконання основного зобов'язання.

За змістом статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За правилами статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно статтею 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Виходячи з наведених норм матеріального права та встановлених обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачами грошових зобов'язань в частині не сплати процентів за користування кредитом, розмір яких станом на 01.12.2014 складає 14170,58 дол.США та який відповідачами не оспорювався.

Проте, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають через пропуск позивачем строку позовної давності.

У судовому засіданні відповідач та її представник, а також інший відповідач в письмовій заяві, просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Із пояснень відповідача ОСОБА_1 встановлено, що останнє погашення заборгованості її чоловік здійснив в кінці 2010 року, після цього грошові зобов'язання ними не виконувалися, що підтверджуються розрахунком заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» по справі № 2-2503/11 та розрахунком заборгованості ПАТ «Дельта Банк» по даній справі.

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як встановлено судом, ПАТ «УкрСиббанк» змінено строк виконання основного зобов'язання та встановлено кінцеву дату остаточного погашення заборгованості тридцятий день з дня отримання позичальником та поручителем відповідної письмової вимоги. У даному випадку такою датою є 16.03.2011, так як вимога відповідачами отримана 14.02.2011.

Звернувшись 11.05.2011 року до суду з позовом до відповідачів про дострокове стягнення заборгованості (підтверджується відбитком штампу поштового відділення на конверті) ПАТ «УкрСиббанк» на підставі частини другої статті 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності. Тому, на підставі частини третьої статті 264 ЦК України з 11.05.2011 перебіг строку позовної давності почався заново.

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду 16.12.2014, що підтверджується відбитком штампу поштового відділення на конверті.

На вимоги про стягнення процентів поширюється загальний строк позовної давності в три роки, оскільки іншого збільшеного строку позовної давності кредитним договором не установлено.

Таким чином, трирічний строк позовної давності для стягнення спірних процентів закінчився 10.05.2014. Заяви про поновлення строку позовної давності та доказів на підтвердження поважності причини його пропуску позивач суду не надав.

За таких обставин, враховуючи заяви відповідачів про застосування строку позовної давності та положення частини четвертої статті 267 ЦК України підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду відповідає судовій практиці та правовій позиції Верховного Суду України, наведених у постановах від 29.10.2014 у справі № 6-169цс14, 18.06.2014 у справі № 6-61цс14.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 18.03.2015.