Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/428/15 Головуючий у 1 інстанції: Малінов О.С.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

У позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,1 га за тією ж адресою та інше рухоме майно, яке належало померлій. За життя померла заповіту не склала. Позивачка не єдина спадкоємиця першої черги за законом. Спадщина прийнята її батьком - відповідачем у справі. В серпні 2014 року позивачка звернулась до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подачі відповідної заяви. Позивачка вважає, що пропустила строк з поважних причин, тому що про наявність спадкового майна їй не було відомо. Спірний будинок належав ОСОБА_6, а мати позивачки лише проживала там. Коли ОСОБА_6 померла, батьки позивачки продовжували жити у будинку. Позивачка не знала, що її мати переоформила будинок та земельну ділянку на себе. Після смерті матері батько переоформив будинок та землю на себе, а позивачка проживала у будинку без прописки. Позивачка намагалась знайти документи на будинок для оформлення права власності. Відповідач, дізнавшись про це, почав виганяти позивачку разом із родиною з будинку. Позивачка звернулась до БТІ, де отримала довідку про те, що будинок належав її матері та його успадкував відповідач. Крім того, потім позивачка знайшла акт про право власності на земельну ділянку, яку також оформив на себе відповідач. Від прийняття спадщини позивачка не відмовлялась.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк у два місяці з дня набуття цим рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що строк на подання заяви про прийняття спадщини був пропущений ОСОБА_4 з поважних причин у зв'язку з її необізнаністю до серпня 2014 року щодо наявності спадкового майна, а тому, з метою захисту прав та законних інтересів спадкоємиці, дійшов до висновку про необхідність надання позивачці додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком судів погодитися не можна, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі рішення суду таким вимогам закону не відповідає.

Положеннями ст.ст. 1216, 1217, ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

За правилами ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7-8). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки за цією адресою та на інше рухоме майно, яке належало спадкодавцю.

Із спадкової справи №363/2012, яка заведена Костянтинівською державною нотаріальною конторою після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, вбачається, що 05 липня 2012 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,01000 га, за цією адресою. Позивачка ОСОБА_4, яка є донькою спадкодавця ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на час смерті матері разом з нею не проживала.

Враховуючи викладене, спадкоємцем майна ОСОБА_5 за законом є відповідач ОСОБА_3, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №363/2012 (а.с.23, 24).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Натомість, суд першої інстанції вважав поважною причиною пропуску позивачкою строку на подання заяви про прийняття спадщини їх суб'єктивну непоінформованість про наявність спадкового майна.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 26.09.2012 року №6-85цс12 висловив правову позицію, згідно з якою право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, позивачка не довела, що встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними для них труднощами для вчинення цих дій.

Вважаючи вказані позивачкою причини пропуску строку поважними, суд першої інстанції неправильно застосував частину 3 статті 1270 ЦК України та визначив їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 статті 309 ЦПК України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2014 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: