АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2750/15
Категорія : виселення Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк"" на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Московської районної в місті Харкові ради, про примусове виселення з житлового приміщення без надання іншого житла,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ "Альфа Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 2000 року народження, третя особа - Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального політики Харківської міської ради, про виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку за адресою вказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування позовних вимог представник банку посилався на те, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року з банком відповідачем укладено іпотечний договір від 20 травня 2008 року за умовами якого він передав в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,2 кв.м, загальною - 30,5 кв.м

Зазначивши, що відповідачем за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконуються та те. що відповідно до умов цього договору за заявою банку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. 2 листопада 2012 року вчинено виконавчий напис на звернення стягнення заборгованості у сумі 406621,48 грн. на вказану квартиру, та на те, що при виконанні цього напису нотаріуса стало відомо про реєстрацію за адресою квартири малолітньої дитини та через неможливість реалізації з прилюдних торгів з цих підстав, представник банку з посиланням на невиконання відповідачами їх письмової вимоги про добровільно звільнення квартири, просив задовольнити позовні вимоги про примусове виселення.

Відповідачі на неодноразові виклики у судові засідання не з'явились.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник банку просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про виселення відповідачів із квартири без надання іншого житлового приміщення, з посиланням на підставність і обґрунтованість їх позову та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до ч.1 с.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ПАТ "Альфа банк" задовольнити частково, рішення районного суду змінити, виходячи з наступного.

По справі встановлено та не оспорюється те, що ОСОБА_3 на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з ЗАТ "Альфа Банк", правонаступником якого є АТ "Альфа Банк", про запозичення 20 травня 2008 року кредиту у розмірі 34000 доларів США, з оплатою 13,3% річних для придбання квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором від 20 травня 2008 року передано банку вказану квартиру в іпотеку.

Відповідно п.п.6.1, 6.2 Іпотечного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. 2 листопада 2012 року при наявності заборгованості ОСОБА_3 з 20 грудня 2008 року по 20 серпня 2012 року по кредиту - 265023,26 грн. по відсотках - 137598,22 грн., запропоновано звернути стягнення на квартиру, що перебуває в іпотеці.

Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" від 17 квітня 2013 року, ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою вказаної квартири. квартплата не оплачується протягом 4-х років.

Письмові вимоги банку відповідачам від 20 травня 2013 року направлені на дві адреси квартир у цьому будинку про добровільне виселення ними не виконане.

За таких обставин судом у позові про виселення боржника за кредитним договором та членів його родини відмовлено з підстав передбачених положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-7, чинного з 7 червня 2014 року.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи.

За нормою ст..213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис нотаріуса на звернення стягнення на предмет іпотеки вчинено до прийняття Верховною Радою України закону № 1304-7 від 3 червня 2014 року та набуття ним чинності, який за нормою ст..5 ЦК України не має зворотної дії у часі.

Згідно до ч.2 ст.40 закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють приміщення у встановлений строк їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що письмові вимоги банку від 20 травня 2013 року № 39202-24відповідачами отримано 28 травня 2013 року, але до звернення позивача до суду з позовом про виселення добровільно квартиру не звільнили.

Окрім цього на запит суду із повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України, в Харківській області вбачається, що станом на 14 серпня 2013 року малолітня ОСОБА_5 зареєстрованою за адресою квартири не значиться (а.с.43).

З огляду на викладене, колегія вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин, як підставу до залишення без задоволення позову положення Закону України № 1304-7 від 3 червня 2014 року й рішення суду про відмову у позові про виселення ,є таким, що ухвалене в порушення норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та у відповідності до положень ч.3 ст.109 ЖК України колегія вирішила в цій частині позовні вимоги банка задовольнити та виселити відповідачів із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Щодо заявлених банком позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири, в цій частині рішення суду залишити без змін, оскільки за правилом п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення про виселення особи з житла за місцем її реєстрації.

Виходячи з викладеного та керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПТВ "Альфа Банк" задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2015 року змінити.

Це рішення в частині відмови у позові ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення - скасувати.

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В решті це рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді