УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа - відділ Держземагенства у Макарівському районі Київської області, про визнання рішення сільської ради недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,626 га, з якої для будівництва, обслуговування житлового будинку площею виділено 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею - 0,376 га, і яка розташована по АДРЕСА_1. Вказане підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Поруч із земельною ділянкою позивача, знаходилася земельна ділянка ОСОБА_7

У 2012 році позивач, з метою присвоєння належній йому земельній ділянці кадастрового номеру, звернувся до землевпорядної організації Макарівської філії ТОВ «Українська експертна група», якою було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки позивача в натурі.

В результаті перевірки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу щодо земельної ділянки площею 0,2695 га, для ведення особистого селянського господарства було встановлено, що дані на земельну ділянку не відповідають її черговому кадастровому плану. Внаслідок зазначеної невідповідності присвоїти кадастровий номер на цю земельну ділянку було неможливо, оскільки було виявлено накладання на земельну ділянку позивача земельної ділянки відповідача ОСОБА_7 Площа накладання становить 0,0688 га. Встановивши неможливість присвоєння на зазначену земельну ділянку кадастрового номеру, землевпорядною організацією було прийнято помилкове рішення про зміщення координат земельної ділянки позивача, щоб уникнути взаємного перекриття з земельною ділянкою ОСОБА_7, що дало можливість присвоїти на належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер. В результаті помилкового присвоєння кадастрового номеру, координати, які внесені до автоматизованої бази даних АС ДЗК управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області не відповідають координатам фактичного розташування земельної ділянки ОСОБА_6 та даним технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право приватної власності.

Крім того, у 2011 році ОСОБА_7 було відчужено земельну ділянку площею 0,10 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідачу - ОСОБА_8, який, встановивши межі придбаної земельної ділянки на місцевості (в натурі) по даних управління Держкомзему у Макарівському районі, які не відповідають координатам фактичного розташування земельних ділянок, захопив частину належної позивачу земельної ділянки площею 0,0688 га, на якій здійснює будівництво господарських споруд.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд визнати недійсним рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_7, площею 0,10 га у АДРЕСА_1 та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_8, на його користь земельну ділянку площею 0,0688 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Макарівського районного суду від 11 червня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_7, площею 0,10 га у АДРЕСА_1.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_8, на користь ОСОБА_6, земельну ділянку площею 0,0688 га, з земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на підставі державного акту серії Ї-КВ № 107273 від 05 грудня 2000 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2014 року, рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року № 129-ХХХІІ-V «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_7, площею 0,10 га у АДРЕСА_1, витребування з незаконного володіння ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, земельної ділянки площею 0,0688 га, з земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на підставі державного акту серії Ї-КВ №107273 від 05 грудня 2000 року та стягнення з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судових витрат скасовано та ухвалено в зазначеній частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що межі земельної ділянки ОСОБА_8, зазначені у правовстановлюючих документах (технічній документації із землеустрою), є ідентичними межам земельної ділянки позивача, з огляду на що сільська рада, ухвалюючи рішення про передачу у власність ОСОБА_7 вказаної земельної ділянки, порушила права ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову у вказаній частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка ОСОБА_7 була передана у власність за рахунок земельної ділянки позивача. Крім того, судом зазначено, що правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно-правової угоди, а державний акт, що видається на підставі такої угоди, лише посвідчує право особи на земельну ділянку. Отже, без встановлення судом недійсності (невідповідності вимогам закону) правочину, як правової підстави придбання громадянином земельної ділянки, відсутні підстави для визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цього правочину та витребування земельної ділянки.

Проте, з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Фасівської сільської ради № 12 від 20 вересня 2000 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,626 га з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,376 га, які розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ за № 107273 від 05 грудня 2000 року, зареєстрований у Книзі запису державних актів на право власності на землю за № 573.

Рішенням Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року № 129-ХХІІ-У скл., «Про передачу у власність земельних ділянок» ОСОБА_7 було передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_7, було видано державний акт на право власності на землю серії ЯИ № 373578, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області у Книзі записів реєстрації державних актів 24 червня 2009 року за № 43.

У 2011 році відповідач ОСОБА_7, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за № 1440 від 24 червня 2011 року укладеного між нею та ОСОБА_8, продала останньому вказану земельну ділянку.

На підставі даного договору ОСОБА_8, 10 листопада 2011 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ за № 427492, зареєстрований у Книзі запису про державну реєстрацію державних актів та на право власності та постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 04875, кадастровий номер земельної ділянки :01:017:0003.

У 2012 році відповідно до вимог Земельного кодексу України, Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру, затвердженого постановою кабінету Міністрів України за № 749 від 18 серпня 2010 року, позивач з метою присвоєння належній йому земельній ділянці кадастрового номеру звернувся до землевпорядної організації Макарівської філії ТОВ «Українська експертна група», якою було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж його земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

09 лютого 2012 року за заявами землевпорядної організації про державну реєстрацію земельних ділянок, управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області було проведено перевірку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу, що підтверджується протоколами перевірки за № № 012, 012 та 012, в результаті чого було встановлено, що технічна документація із землеустрою та обмінні файли щодо земельної ділянки площею 0,25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд) та площею 0,10 га (ведення ОСГ) відповідають умовам надання земельних ділянок: її цільового призначення, оцінки, кількості та якісних характеристик згідно із дозволом на розробку технічної документації, обмінні файли на ці земельні ділянки відповідають документації із землеустрою, а дані на земельні ділянки відповідають черговому кадастровому плану.

За наслідками перевірки на зазначені вище земельні ділянки було присвоєно кадастрові номери, :007:0019 (ОЖБ) та :007:0020 (ОСГ).

Разом з тим, в результаті перевірки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу щодо земельної ділянки площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства було встановлено, що дані на цю земельну ділянку не відповідають її черговому кадастровому плану. Внаслідок зазначеної невідповідності присвоїти кадастровий номер на цю земельну ділянку було неможливо, оскільки було виявлено взаємне перекриття земельної ділянки позивача із земельною ділянкою ОСОБА_7

Як вбачається із висновку експерта № 0815 від 25 квітня 2014 року за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи, на питання відповідності меж на місцевості межам земельних ділянок позивача та відповідача, зазначеним у право встановлюваних документах, експерт відповіді не надав, у зв'язку із ненаданням доступу позивачем при обстеженні об'єктів дослідження спеціалістам землевпорядної організації, для винесення, з допомогою спеціального обладнання, в натурі поворотних точок земельної ділянки.

Однак, експертом було встановлено, що має місце зміщення меж земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:017:003 по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_8, згідно державного акту серії ЯМ № 427492 в сторону земельної ділянки площею 0,2695 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, згідно державного акту серії І-КВ № 107273 від 05 грудня 2000 року та становить: по передній межі (АДРЕСА_1) на 24,721 м; (на Схемі № 1 відстань від точки 2 до точки 11); по задній межі на 17,071 м (на Схемі № 1 відстань від точки 14 до точки 6).

Площа накладання земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01: 017:003 по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_8, згідно державного акту серії ЯМ № 427492 на земельну ділянку площею 0,2695 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, згідно державного акту серії І-КВ №107273 від 05 грудня 2000 року становить 0,0688 га (688 кв.м).

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

За таких обставин, ОСОБА_6 з моменту отримання державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ за № 107273 від 05 грудня 2000 року є власником зазначеної вище земельної ділянки.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Апеляційний суд в порушення вимог ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України фактичні обставини справи не з'ясував, не дав належної оцінки доказам щодо можливого накладання земельної ділянки, наданої у власність відповідачу та земельної ділянки позивача, зокрема, висновку експертизи, здійсненої на підставі дослідження технічних документацій із землеустрою на виготовлення державних актів та не в повній мірі дослідив дотримання вимог, передбачених статтями 116, 118 ЗК України, Фасівською сільською радою Макарівського району Київської області при ухваленні оспорюваного рішення.

Допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук