Провадження № 2/641/1264/2015 Справа № 641/3340/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа- Комінтернівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Комінтернівський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вищевказаній квартирі зареєстроване місце проживання ОСОБА_2. Однак у квітні 2013 року ОСОБА_2 виїхав із квартири у невідомому напрямку. Комунальні послуги ОСОБА_2 не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном.

У судове засідання 27.05.2015 року позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що дійсно з квітня 2013 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Крім того, у заяві просить розглядати справу за його відсутності.

Третя особа - Комінтернівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області у судове засідання представника не направив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2004 року та договору дарування частини квартири від 20.01.2009 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1

У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 тривалий час у квартирі не проживає, не цікавиться її станом, за комунальні послуги не сплачує, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 він з квітня 2013 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив.

Допитаний у судовому засіданні 05.05.2015 року у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що знайомий з позивачем вже більше 1 року, проживає разом з позивачем за спірною адресою, ОСОБА_2 жодного разу не бачив, у спірній квартирі відсутнє будь-яке його майно та речі.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад 1 рік.

Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання йому у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено, що ОСОБА_2 з будь-якими заявами та повідомленнями в період з 01.04.2013 року по 2015 рік до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не звертався.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо позовних вимог про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко