Справа № 370/1442/14 Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/3025/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 18 21.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанк Росії» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (далі - Позивач, Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач, Позичальник) в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.09.2008 між Закритим акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» було укладено кредитний договір №01-09-08/ФО. Відповідно до пункту 1.1. Договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику, кредитні кошти (надалі - Кредит) у сумі 2 300 000 (два мільйони триста тисяч) доларів США 00 центів на поточні потреби. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що розмір процентів за користування Кредитом складає 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних.

Відповідно до Додаткової угоди до Кредитного договору №01-09-08/Ф0 від 04.09.2008 року укладеної 26 лютого 2010 року між Банком та Позичальником було внесено зміни до Кредитного договору в тому числі щодо процентної ставки за користування Кредитом, а саме: «у випадку (а) зміни облікової ставки НБУ, а також у випадку (б) порушення Позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених Договором, - процентна ставка за користування Кредитом в першому випадку (а) збільшується прямо пропорційно збільшенню облікової ставки НБУ, а в другому випадку (б) збільшується на 3 % (три відсотки) річних, після чого становитиме 18 % (вісімнадцять) відсотків річних».

26.02.2010 року між Банком та Позичальником був укладений договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 320.

Відповідач у порушення норм закону та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 04.06.2014 року має заборгованість - 12 405 768 грн., 30 коп.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеність обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, якімають значення для вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 04.09.2008 між Закритим акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» було укладено кредитний договір №01-09-08/ФО.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику, кредитні кошти у сумі 2 300 000 (два мільйони триста тисяч) доларів США 00 центів на поточні потреби.

Пунктом 1.2.Кредитного договору передбачено, що розмір процентів за користування Кредитом складає 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних.

Відповідно до Додаткової угоди до Кредитного договору №01-09-08/Ф0 від 04.09.2008 року укладеної 26 лютого 2010 року між Банком та Позичальником було внесено зміни до Кредитного договору в тому числі щодо процентної ставки за користування Кредитом, а саме: «у випадку (а) зміни облікової ставки НБУ, а також у випадку (б) порушення Позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбаченихДоговором, - процентна ставка за користування Кредитом в першому випадку (а) збільшується прямо пропорційно збільшенню облікової ставки НБУ, а в другому випадку (б) збільшується на 3 % (три відсотки) річних, після чого становитиме 18 % (вісімнадцять) відсотків річних».

26.02.2010 року між Банком та Позичальником був укладений договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 320, відповідно до якого в іпотеку Банку передано: Домоволодіння загальною площею 253,60 кв. м., жилою площею 194,30 кв.м.; Земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 12680 (один цілий дві тисячі шістсот вісімдесят десятитисячних) га, що розташована за адресою: Макарівський район, Колонщинська сільська рада с. Березівка, що належить Іпотекодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №212504 від 25 листопада 2009 року, що виданий на підставі Договорів купівлі продажу земельної ділянки від 11 вересня 2007 року, за реєстровими номерами 1691, 1694, 1706, 1709, 1688, 1697, 1700, 1703, 1712, 1715, від 12 вересня 2007 року за номерами 1884,1887, від 16 серпня 2004 за реєстровими номерами 4364, 4354 та рішення Колонщинської с/р від 20 грудня 2005 року №188-20-ІV від 24 вересня 2007 року № 199-17-05. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51.

Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що Банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені Договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 6.6. Договору, проценти нараховані за місяць, Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання передбачені Договором, надав Позичальнику грошові кошти. В той же час, в порушення взятих на себе зобов'язань Боржник кредитні кошти не повертає та не сплачує проценти нараховані за користування кредитом.

В результаті чого Відповідач станом на 04.06.2014 року має заборгованість яка становить 1 045 127,09 доларів США (один мільйон сорок п'ять тисяч сто двадцять сім доларів США 09 центів), що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1долар США = 11,870105 грн.) становить 12 405 768,30 гривень, з яких:

- заборгованості за кредитом - 398 553,28 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 11,870105 грн.) становить 4 730 869,28 гривень;

- процентів за користування кредитом - 67 541,45 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 11,870105грн.) становить 801 724,10 гривень;

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 550 027,01 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 11,870105 грн.) становить 6 528 878,36 гривень;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 29 005,35 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 11,870105 грн.) становить 344 296,55 гривень.

Як вбачається з ч.1 ст.591 ЦК України та ст.39 ЗУ «Про іпотеку» задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку може здійснюватися виключно шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку».

На сьогоднішній день вимоги банка щодо погашення заборгованості за кредитним договором позичальником не виконані.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором і станом на день звернення позивача до суду сума заборгованості відповідача перед позивачем не була погашена, враховуючи, що умовами договору іпотеки, укладеного між сторонами, передбачено право позивача звернути стягнення на нерухомість, що перебуває в іпотеці у банку, суд визнав заявлені позивачем позовні вимоги законними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, ухвалюючирішення про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції вірно виходив із положень ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частина 3 вказаної статті Закону України «Про іпотеку» визначає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, висновки суду першої інстанції повністю відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши спір, повно та всебічно дослідив й оцінив обставини справи, надані сторонами докази, застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга представника відповідача підлягає відхиленню, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2015 рокузалишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Сержанюк А.С.