УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Ковельської міської ради, ОСОБА_5 про визнання частково незаконним рішення ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила визнати незаконним рішення Ковельської міської ради від 29 січня 2015 року № 65/6 в частині затвердження проекту землеустрою щодо надання в оренду ОСОБА_5 земельної ділянки площею 212 кв. м по АДРЕСА_1 а також визнати недійсним договір оренди землі від 19 лютого 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що оспорюваним рішенням Ковельської міської ради надано відповідачу в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 212 кв. м для влаштування проїзду до його будинку по АДРЕСА_1 чим було порушено її права як суміжного землекористувача, оскільки з нею не погоджено межі земельної ділянки, а також безпідставно змінено цільове призначення земель житлової та громадської забудови під проїзд, при цьому земельну ділянку передано в оренду без дотримання процедури аукціону, передбаченої ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

З огляду на вказане, позовні вимоги просила задовольнити.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване рішення Ковельської міської ради прийнято в межах її повноважень з дотриманням вимог земельного законодавства, оскільки при наданні в оренду земель житлової та громадської забудови проведення торгів відповідно до Закону України «Про оренду землі» не передбачено, а надана в оренду земельна ділянка визначена з урахуванням державного акту про право власності на землю позивачки, та її права, як суміжного землекористувача, не порушує, адже межа спірної земельної ділянки проходить по лінії влаштованого ОСОБА_4 паркану, а тому є погодженою і схвалення від позивачки при розробленні проекту відводу не потребувала.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська