АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1604/15 Справа № 2-2860/11 Головуючий у 1 й інстанції - Шевцова Т.В. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

за участю секретаря Левцунова І.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд'є» до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності, - за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд'є» звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30 вересня 1998 року між ним та Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого він придбав у житловому будинку літ. А-4 у підвалі приміщення ХХХ поз.1-6, загальною площею 42,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 12 травня 2000 року між тими ж сторонами укладено ще один договір купівлі-продажу, відповідно до якого він придбав у житловому будинку літ. 4 у підвалі приміщення ХХХ поз. 7-9, та ХХХ1 Поз. 1-3 загальною площею 73,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 16 березня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про намір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого в підвалі за вищевказаною адресою, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися укласти такий договір не пізніше 10 червня 2010 року. Звернувшись до КП «ДМБТІ» з метою поточної інвентаризації для укладення договору купівлі-продажу, виявилось, що видача технічного паспорту на нежитлове приміщення неможлива, оскільки інвентаризаційна справа вилучена прокуратурою і втрачена. На підставі ст. 392 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 листопада 2011 року позов ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд'є» задоволено. Визнано за ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд'є» право власності на підвал, розташований у будинку АДРЕСА_1, який складається з прим. ХХХІ, яке складається з поз. 1, загальною площею 8,1 кв.м., поз. 2, загальною площею 18,9 кв.м., поз. 3, загальною площею 10,9 кв.м., усього по прим. ХХХІ 37,9 кв.м.; прим. ХХХ, яке складається з поз. І вхід у підвал, загальною площею 4,8 кв.м., поз. 1-приміщення, загальною площею 75 кв.м., усього по прим. ХХХ 79,8 кв.м.; усього по прим. ХХХ та прим. ХХХІ загальною площею 117,7 кв.м.; прим. літ І-2, яке складається з коридору, загальною площею 1,3 кв.м., разом по прим. ХХХ, прим. ХХХІ, прим. І-2 загальна площа складає 122 кв.м., вхід у підвал літ. а, приямок літ. а.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" - за змістом частини третьої статті 14, статті 292 ЦПК право на апеляційне оскарження судових рішень мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки. Органи та особи, які за законом мають право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (частина друга статті 3, статті 45, 46 ЦПК), але не брали участі в справі, мають право на апеляційне оскарження судових рішень, якщо таке право передбачено законом.

Згідно із абзацом 6 цієї ж Постанови особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка не брала участі у розгляді справи, посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду порушені її права та інтереси як власника нежитлового приміщення по АДРЕСА_2.

Однак, апеляційному суду не надано жодного доказу про те, що оскаржуваним рішенням порушені права ОСОБА_3, оскільки судом визнано за позивачем право власності на нежитлові приміщення, розташовані у будинку АДРЕСА_1, а позивачці на підставі договорів купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року (а.с.84-87) належить нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Із матеріалів справи вбачається, що інвентаризаційна справа № 259-Б вилучена прокурором Бабушкінського району м. Дніпропетровська, і не була повернута (а.с.8, 27, 31-35). Указані обставини підтверджуються також протоколом виїмки від 20 вересня 2006 року (а.с.28-30).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 27 лютого 2014 року невідомі молодики протиправно і незаконно знищили належне ОСОБА_3 нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, яке знаходилось на земельній ділянці неподалік від нежитлових приміщень позивача, - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки не свідчить про те, що рішенням суду від 1 листопада 2011 року порушені права апелянта. Крім того, доказів на підтвердження належності апелянту земельної ділянки на законних підставах та знаходження її у безпосередній близькості до належних апелянту об'єктів нерухомості - апеляційному суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом порушені права та інтереси Дніпропетровської міської ради як представника територіальної громади - не мають правового значення, оскільки апеляційна скарга Дніпропетровською міською радою не подавалась.

Доводи апелянта про невідповідність позовної заяви ст. 119 ЦПК України - не являються підставою для скасування рішення суду, а посилання на те, що позивачем не було сплачено судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - спростовується квитанціями (а.с.43, 44).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права: ст. 317, 319, ч.1 ст. 131 ЦК України - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки не призвело до неправильного вирішення спору і не свідчить про порушення законних прав та інтересів апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду, оскільки, в основному, зводяться до незгоди із діями невідомих осіб, які знищили належне ОСОБА_3 нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, і цитування норм діючого законодавства.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходи за межі апеляційної скарги - не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: