Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2860/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів,-

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладені договори банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка», за умовами яких банк прийняв на депозит грошові кошти в загальному розмірі 259 500 грн. 00 коп., на строк з 09.02.2015 року по 10.05.2015 року включно із сплатою процентів за користування вкладами, розмір яких визначений умовами договорів.

По закінченню строку дії договорів відповідач своїх зобов'язань не виконав, вклади йому не повернуті та не сплачені проценти за квітень 2015 року, чим порушуються права позивача як споживача.

Посилаючись на вказані обставини просив стягнути з відповідача на користь позивача за договором № 300131/169136/07-15 суму вкладу в розмірі 150 000 грн., нараховані на вклад відсотки за квітень 2015 року в розмірі 2 940 грн. 00 коп., пеню в розмірі 18000грн. за порушення умов договору та за договором № 300131/169142/07-15 суму вкладу в розмірі 109 500 грн., нараховані на вклад відсотки за квітень 2015 року в розмірі 2 146 грн. 20 коп., пеню за порушення умов договору в розмірі 13 140 грн., моральну шкоду у розмірі 5000грн., витрати на правову допомогу - 1000грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2015 року - позов задоволений частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп. за договором №300131/169136/07-15 про банківський строковий вклад та нараховані на вклад відсотки за квітень 2015 року в розмірі 2 940 грн. 00 коп., та грошові кошти в розмірі 109 500 грн. 00 коп. за договором № 300131/16942/07-15 про банківський строковий вклад та нараховані на вклад відсотки за період квітень 2015 року в розмірі 2 146 грн. 20 коп. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 2 645 грн. 86 коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 31 140 грн. 00 коп., моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. 00 коп. - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, просить скасувати заочне рішення районного суду в частині незадоволених вимог та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 31 140 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., в решті рішення залишити без змін. Зокрема зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не взяв до уваги положення ст.ст. 610,611,625 ЦК України, а також п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

В апеляційному суді представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції(ч.1 ст.303 ЦПК України).

Частиною 3 ст.303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги позивача з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, наслідком чого є погіршення прав позивача як споживача, виходячи з положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на зміст ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладені договори банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» №300131/169136/07-15 та № 300131/16942/07-15.

На умовах укладених договорів банк прийняв на депозит грошові кошти в загальному розмірі 259 500 грн. 00 коп., на строк з 09.02.2015 року по 10.05.2015 року включно, із сплатою процентів.

Відповідно до п.2.11 Договорів після закінчення строку, визначеного п.1.1.13 Договорів, кошти з депозитних рахунків повертаються Клієнту за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний депозитний рахунок, а дія Договорів припиняється.

Матеріалами справи підтверджується, що 08 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив про закінчення терміну дії договорів та повернення йому грошових коштів в розмірі 259 500 грн.(а.с.8)

Невиконання Банком зобов'язань за укладеними договорами стало підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд керувався положеннями ст.ст. 1058,1061 ЦК України, умовами укладеного договору та загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України.

Проте з висновком суду погодитися не можна, оскільки є таким, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до вимог статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Національного Банку України, є загальновідомою та загальнодоступною.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (п.5 ст.34 Закону).

Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Фінанси та Кредит» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Фінанси та Кредит» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зокрема, відповідно до змісту ч.5 п.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.26 цього ж Закону України Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у визначеному Законом порядку та розмірі.

Отже, на час ухвалення рішення у ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, внаслідок чого всі повноваження органів управління банку та органів контролю припинились, що позбавляє фізичних осіб - вкладників заявляти свої вимоги до банку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.4 ч.1ст.309, ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: