У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Дербенцевої Т. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудік Ірина Петрівна, про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудік І. П., у якому зазначав, що при укладенні 29 листопада 2012 року договору дарування квартири АДРЕСА_1, він помилився щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки згідно з домовленістю із відповідачкою, остання мала доглядати його. Проте ОСОБА_5 забрала усі документи та через декілька днів після укладення спірного договору поїхала за кордон, на його смс-повідомлення не реагувала та не виконувала домовленості щодо його забезпечення. У подальшому він дізнався, що укладений договір є не договором довічного утримання, а є договором дарування. Позивач зазначав, що оспорюваний правочин не відповідає його інтересам і в разі, якщо б він розумів би, що укладає саме договір дарування, який не передбачає його утримання, він ніколи б його не укладав. При укладенні оспорюваного правочину була присутня суродоперекладач знайома відповідачки, оскільки остання має такі ж вади як і позивач, а саме є глухоніма, договір укладався вночі, позивачу текст договору не читали та не перекладали, а він не розуміє українську мову.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 29 листопада 2012 року недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просять скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що помилявся щодо правової природи правочину та вважав його договором довічного утримання.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О. П. Касьян