Номер провадження: 22-ц/785/4906/15
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й. Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват офіс», ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «Приват офіс», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11 про визнання договорів купівлі-продажу нежилих приміщень недійсними,-

встановила:

У вересні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсними договори купівлі-продажу, а саме:

- від 07.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 953;

- від 07.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 952;

- від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 931;

- від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_4, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 933;

- від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 934.

У ході розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» залучено до справи у якості правонаступника ТОВ «Український промисловий банк» на підставі договору про передачу активів № 31-Л від 05.09.2013 року, укладеному між ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» та НБУ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірні договори були укладені без достатніх правових підстав, а саме внаслідок укладення мирової угоди, дія якої була скасована. Позивач зазначив, що спірними договорами порушені права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», як правонаступника ТОВ «Укрпромбанк».

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 07.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 953.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 07.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 952.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 931.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_4, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 933.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 03.12.2009 року нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 934.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват офіс», ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подали до суду апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що спірні договори купівлі-продажу вчинені без законних на те підстав та поза волею належного власника, внаслідок укладання мирової угоди, дія якої була скасована, а значить мають бути визнані недійсними.

Однак колегія суддів повністю не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2009 року по справі було вирішено стягнути з ТОВ «Укрпромбанк» на користь ОСОБА_6 суму депозитного вкладу в розмірі 500000 доларів США.

01.07.2009 року апеляційним судом Одеської області рішення суду першої інстанції було змінено та вирішено додатково стягнути з ТОВ «Укрпромбанк» на користь ОСОБА_6 і суму матеріальної шкоди у розмірі 350000 грн..

Ухвалою Верховного Суду України від 24.03.2010 року рішення апеляційного суду 01.07.2009 року в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 350000 грн. було скасовано, а в частині залишення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2009 року щодо стягнення з ТОВ «Укрпромбанк» на користь ОСОБА_6 суму депозитного вкладу в розмірі 500000 доларів США залишено без змін.

В ході виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 01.07.2009 року, сторони надали спільну заяву і надали виконавчій службі укладену та підписану мирову угоду, згідно якої ТОВ «Укрпромбанк», інтереси якого у цій справі представляв юрисконсульт Одеської філії позивача Попас С.Д., в рахунок погашення заборгованості, що складалась з суми депозитного вкладу у розмірі 500000 доларів США та матеріальних збитків у сумі 350000 грн., передавав у власність ОСОБА_6 належне ТОВ «Укрпромбанк» на праві власності нерухоме майно, а саме нежилі приміщення за наступними адресами:

- АДРЕСА_5;

- АДРЕСА_3;

- АДРЕСА_2;

- АДРЕСА_4;

- АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2009 року за поданням начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції затверджено вищезазначену мирову угоду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.10.2010 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2009 року, та справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо подання начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо затвердження мирової угоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2011 року у задоволенні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Нестеренко О.О. про затвердження мирової угоди, укладеної між ТОВ «Укрпромбанк» в особі Одеської філії ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 на стадії виконання рішення суду, відмовлено.

ОСОБА_6 07.12.2009 року було продано ОСОБА_7 п'ять вище зазначених нежитлових приміщень ТОВ «Укрпромбанк», договори-купівлі продажу яких судом першої інстанції цім рішенням були визнані недійсними.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлений вичерпаний перелік підстав за наявності яких правочин є чинним.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення спірних договорів між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі, та ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2009 року про затвердження мирової угоди була чинною.

Та, лише ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.10.2010 року зазначена ухвала була скасована та визнана незаконною і необґрунтованою, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання по суті.

Але колегія суддів звертає увагу, що на час скасування цієї ухвали власником спірного майна вже була не ОСОБА_7, а ОСОБА_11, що придбав це майно в порядку встановленому для виконання рішення суду.

А тому відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 не підлягає задоволенню позов власника майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав, а суд першої інстанції невірно встановивши обставини справи, ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Крім того, суд першої інстанції незаконно вирішив питання про права та обов'язки ТОВ «ІФГ «Капітал».

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2013 укладено договір № 31-JI між ТОВ «Український промисловий банк» (установник управління) та ТОВ «ІФГ «Капітал» (управитель), а також Національним банком України, про передавання в управління непроданих активів, відповідно до якого установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору, а управитель приймає в управління активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління за рахунок активів. Управитель є довірчим власником отриманих в управління активів. До управителя не переходить право власності на активи.

Відповідно до ст. 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.

Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Як убачається з цих норм Кодексу, управитель за договором управління діє виключно в інтересах установника управління. Наявність такого інтересу виключає заміну сторони у зобов'язанні.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, у разі заміни кредитора у зобов'язанні у спосіб, передбачений ст. 512 ЦК України, попередній кредитор остаточно втрачає свої права у зобов'язанні, а до нового кредитора ці права переходять також без застережень у часі.

Згідно зі ст.1029 ЦК України майно в управління передається лише на певний строк.

Відповідно до ст. 1031 ЦК України договір управління майном укладається в письмовій формі. Договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України).

Нормами чинного законодавства не передбачено, що у разі укладення договору управління майна, відбувається заміна особи у зобов'язанні.

За договором № 31-Л від 05.09.2013 до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» не перейшло право власності на активи.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Ані цивільний законодавством України, ані цивільним процесуальним законодавством не передбачено здійснення процесуального правонаступництва лише на підставі угоди сторін.

Таким чином, заміна кредитора з ТОВ «Український промисловий банк» на ТОВ «Інвестиційна компанія «Капітал» в зобов'язанні не відбулася, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» не є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк».

Але слід зазначити, що на момент укладення договору № 31-Л від 05.09.2013 року між ТОВ «УкрПромБанк» та TOB «ІК «ІФГ Капітал» у ТОВ «УкрПромбанк» не існувало права власності на спірне нерухоме майно.

Дана обставина обумовлена тим, що між ТОВ «УкрПромбанк» та ОСОБА_6 17.08.2009 року було укладено мирову угоду, предметом якої була передача у власність ОСОБА_6, в рахунок погашення заборгованості, спірного нерухомого майна.

Надалі 07.12.2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були укладені договори купівлі-продажу нерухомості, право власності на які оспорюється ТОВ «УкрПромбанк».

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При укладенні договору № 31-Л від 05.09.2013 року у ТОВ «УкрПромбанк» не існувало правових підстав на розпорядження нерухомим майном.

Крім того, згідно зазначеного договору, додатку до нього та акту до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» перейшли майнові права лише на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2, щодо інших приміщень, що не заперечується представником позивача, такі права не переходили (т.2, а.с.58-61).

Таким чином, право вимоги відносно інших приміщень у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» за зазначеним договором не виникло.

Але суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув та визнав недійсними договори-купівлі продажу щодо інших приміщень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на усі зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову провизнання договорів купівлі-продажу нежилих приміщень недійсними.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват офіс», ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «Приват офіс», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11 про визнання договорів купівлі-продажу нежилих приміщень недійсними відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов