АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Гладун Х.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

Додатковим рішенням Печерського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації судових витрат, пов'язаних із явкою до суду, 353,72 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити додаткове рішення в частині розміру стягнутої на його користь компенсації судових витрат, пов'язаних з явкою до суду - стягнути з Державної казначейської служби України на його користь судові витрати, які пов'язані з явкою до суду і підтверджені матеріалами справи, та передбачені Законом, добові та компенсацію за відрив його від звичайних занять та його представника у дні явки до суду: 12 листопада 2014 року, 15 січня 2015 року, 19 лютого 2015 року та 23 березня 2015 року, загальна сума для стягнення - 11 152,13 грн. Посилається на те, що судом першої інстанції було порушено положення норм процесуального права. Стягнута судом сума судових витрат не відповідає вимогам Закону та матеріалам справи. Загальна сума витрат у розмірі 8879,33 грн., з детальним розкладом витрат за кожен день явки до суду. Лише компенсація за відрив від звичайних занять за чотири явки до суду позивача, та його представника, склала 327,47 грн. (1218:30x2x4), та добові склали: 1948,80 грн. (1218x0,2x2x4), що разом складає 2272,30 грн. Відповідно до проїзних документів витрати на переїзд склали 5729,21 грн., за наймання житла було сплачено 3150,12 грн. Судові засідання неодноразово відкладалися через неявку представника відповідача, що призвело до додаткових витрат позивача.

В судове засідання ОСОБА_1 та представник Державної казначейської служби України не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник Державної судової адміністрації України у вирішенні апеляційної скарги ОСОБА_1 покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника Державної судової адміністрації України, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації у зв'язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про стягнення на його користь недоплаченої суми посадового окладу та щомісячного грошового утримання. Просив стягнути з Державної судової адміністрації України за прострочення зобов'язання щодо виплати заробітної плати інфляційну складову у розмірі 38032,12 грн., три проценти річних від простроченої суми - 21345,62 грн. та пеню за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 16727,46 грн.; з Державної казначейської служби України - три проценти річних компенсації за несвоєчасне перерахування коштів за рішенням суду в розмірі 7212,69 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації за несвоєчасне перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів 5931,66 грн. В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

08 червня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яким він просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь судові витрати, пов'язані із явкою його та представника в судові засідання 12 листопада 2014 року, 15 січня 2015 року, 19 лютого 2015 року, 23 березня 2015 року, в тому числі добові та компенсацію за відрив від звичайних занять загальною сумою 8879 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнув з Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації судових витрат, пов'язаних із явкою до суду 353,72 грн.

Колегія суддів вважає, що питання стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат було вирішено судом першої інстанції відповідно до норм процесуального прав та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 85 ЦПК України).

Питання про розподіл судових витрат регламентовано ст. 88 ЦПК України. Відповідно до даної норми стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Отже, у разі часткового задоволення позову, який носить майновий характер, до кількох позивачів, спочатку має бути визначено загальну суму судових витрат з огляду на вимоги пропорційності до задоволених вимог, а потім визначено яка сума з таких витрат має бути сплачена кожним із відповідачів з огляду на суму задоволених вимог щодо кожного з них. При цьому, судові витрати мають бути підтверджені документально.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та його представником в зв'язку з явкою в судові засідання були понесені наступні витрати: в судове засідання 12 листопада 2014 року на придбання квитків на потяг сполученням Сімферополь - Київ - по 1310,10 рос. рублів, що в перерахунку на національну валюту становить 409,41 грн. х 2 = 8181,82 грн., витрати на квитки у зворотному напрямку: 421,28 х 2 = 842,56 гри.; витрати, пов'язані із явкою до суду в судове засідання 19 лютого 2015 року, на потяг сполученням Новоолексіївка-Київ - 366,84 грн. х 2 = 842,56 грн.; витрати, пов'язані із явкою до суду в судове засідання 23 березня 2015 року, на потяг сполученням Новоолексіївка-Київ - 857,87 грн. х 2 = 1715,74 грн., в зворотному напрямку 428,56 грн. х 2 = 857,12 грн., а всього: 4967,22 грн. (а. с. 95-99, 120-121).

Колегія суддів не бере до уваги копії проїзних квитків зі сполученням Київ-Пасажирський - Новоолексіївка, дата відправлення 21 лютого 2015 року вартістю 405,66 грн. кожний, які були надані позивачем апеляційному суду разом із письмовими поясненнями, оскільки вказані документи не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги пропорційності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 353,72 грн. в рахунок компенсації судових витрат, пов'язаних із явкою до суду. Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді добових та компенсації за відрив від звичайних занять.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права. Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити, а додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді