Справа № 162/1261/15-ц
Провадження № 2/162/227/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Джуманюк Н.М.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ветлівської сільської ради Любешівського району Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

30 липня 2015 року у суд з позовом звернулася ОСОБА_2. Просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на 1/3 господарського хліва, що знаходиться по АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері, ОСОБА_5, залишилось спадкове нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу в управляння та володінням майном. Внаслідок пожежі, яка сталась у вересні 2002 року, належний спадкодавцеві житловий будинок згорів. Таким чином, з успадкованого залишився хлів. Через відсутність державної реєстрації позивач не може оформити своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Ветлівська сільська рада Любешівського району Волинської області подала заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представники до суду не з'явились, будь-яких клопотань не подавали.

Заслухавши позивача, проаналізувавши докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 2 статті 59, статті 60, частини 1 статті 212 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності з частиною 2 статті 12 Закону України "Про власність" громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

У частині 1 статті 13 згаданого вище Закону зазначено, що об'єктами права власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно з статтею 527 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Частинами 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Ветли Любешівського району Волинської області, є матір'ю зокрема ОСОБА_2.

По смерті ОСОБА_5 залишилось нерухоме спадкове майно, яке знаходилось по АДРЕСА_1

Внаслідок пожежі 20 вересня 2002 року з належного на день смерті ОСОБА_5 нерухомого майна залишилась лише господарська будівля: хлів.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11 лютого 2015 року у цивільній справі № 162/1309/14-ц з приводу цього ж об'єкта нерухомого майна, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_2 вступила в управління майном по смерті матері до спливу передбаченого частиною 2 статті 549 ЦК УРСР строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання про необхідність визнанням за позивачем права власності на 1/3 успадкованого по смерті ОСОБА_5 нерухомого майна.

Розподіл судових витрат слід здійснити за правилами статті 88 ЦПК.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 208, 209, 213 - 215 ЦПК, на підставі статей 527, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, статей 12, 13 Закону України "Про власність", суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку успадкування по смерті ОСОБА_5 на 1/3 погосподарської будівлі: хліва, який знаходиться по АДРЕСА_1

Стягнути з Ветлівської сільської ради Любешівського району Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

У разі, якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук