Номер провадження: 22-ц/785/1441/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про розірвання договору найму жилого приміщення, виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстрації місця проживання і стягнення збитків за договором найма,

ВСТАНОВИЛА:

30.03.2007 року, ОСОБА_4 звернувся із позовом про стягнення збитків за договором найма жилого приміщення та розірвання договору найма, і, остаточно уточнивши вимоги просив: розірвати договір найма жилого приміщення від 25.09.2003 року; стягнути збитки за договором найма у сумі 14 400 гривень; виселити відповідача ОСОБА_3.з квартири і зобов'язати компетентний орган зняти відповідача з реєстрації місця проживання у АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовано тим, що 25.09.2003 року між позивачем і ОСОБА_3укладено договір найма квартири АДРЕСА_1. За зазначеним договором відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати по 300 гривень.

Посилаючись на те, що відповідач своєчасно не вносив плату за користування жилим приміщенням і допустив заборгованість, що є підставою для розірвання договору найма, позивач просив позов задовольнити.

Відповідачі не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2007 року позов задоволено: суд розірвав договір найма від 25.092003 року; виселив відповідача ОСОБА_3 з квартири; зобов'язав Приморський РВ ГУ МВС України в Одеській області зняти відповідача ОСОБА_3.з реєстрації місця проживання; стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача збитки у сумі 14 400 гривень і судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2014 року представнику відповідача ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.09.2007 року (а.с.87-90).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить рішення суду у частині стягнення 14 400 гривень скасувати і постанови у цій частині нове рішення про відмову у позові про стягнення збитків, посилаючись на незаконність рішення суду, відсутність доказів спричинення збитків й пропуск позивачем строку позовної давності.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_3 скаргу підтримав.

Позивач, відповідач ОСОБА_3 і представник Приморського РВ ГУ МВС України в

Одеській області у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у частині стягнення 14 000 гривень підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України, підставою для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач, уточнивши вимоги, на підставі договору найма від 25.09.2003 року, зокрема просив стягнути з ОСОБА_3 плату за користування жилим приміщенням за період з вересня 2003 року по вересень 2007 року у сумі 14 400 гривень (а.с.3,4,25-29).

Суд, задовольняючи позов у цій частині виходив з того, що факт несплати за користування жилим приміщенням і визнання відповідачем заборгованості доведено належними доказами, зокрема поясненнями свідків.

Висновок суду у цій частині не відповідає обставинам справи.

Справа вирішена по суті за відсутності відповідача у заочному порядку.

Рішення суду про стягнення 14 400 гривень не містить необхідних розрахунків.

Встановлено, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 25.09.2003 року укладено договір про здачу жилого приміщення у найм - квартири АДРЕСА_1 Зазначеним договором передбачено, що плата за квартиру щомісячно станове 300 гривень (а.с.8).

Позивач стверджував, що з вересня 2003 року відповідач не здійснює плату за користування спірним приміщенням.

Відповідач, всупереч ст. 60 ЦПК України, належними та допустими доказами зазначені обставини не спростував.

За таких обставин, відповідно до ст. ст. 611, 623 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача плати за користування жилим приміщенням.

Разом з тим, період і розмір плати за користування жилим приміщенням, визначений судом, суперечить обставинам справи.

Позивач стверджував, що відповідач ОСОБА_3мешкав у квартирі з вересня 2003 року по вересень 2007 року.

Відповідач ОСОБА_3не приймав участі у суді першої інстанції. Його представник у засіданні колегії суддів визнав, що відповідач мешкав у квартирі у період з вересня 2003 року по вересень 2006 року.

Допитані у суді свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що відповідач мешкав у квартирі позивача з жовтня 2002 року. Зазначені свідки пояснювали суду першої інстанції, що відповідач "останнім часом припинив оплачувати" плату за користування квартирою (а.с.36).

Зважаючи на те, що позивач, належними та допустимими доказами не довів того, що несплата мала місце саме по вересень 2007 року, а представник відповідача визнав, що відповідач мешкав у квартирі з вересня 2003 року по вересень 2006 року, колегія суддів виходе з того, що період заборгованості станове з вересня 2003 року по вересень 2006 року включно, у зв'язку з чим сума заборгованості складає 10 800 гривень (3 міс. 2007 року х 300 грн.= 900 грн., 12 міс. 2004 року х 300 грн. = 3 600 грн., 12 міс. 2005 року х 300 грн. = 3 600 грн. і 9 міс. 2006 року х 300 грн.= 2 700 грн.).

За таких обставин, рішення суду у частині стягнення плати за користування жилим приміщенням підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення у цій частині у новій редакції.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що плата за користування жилим приміщенням стягнута поза межами строків позовної давності не заслуговують на увагу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, яка має бути зроблена до винесення судом рішення.

У суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3.і його представник не подавали заяву про застосування строку позовної давності.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині стягнення 14 400 гривень не відповідає обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а

рішення суду у цій частині зміні, з викладенням резолютивної частини рішення у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.3, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2007 року у частині стягнення плати за користування за договором найма у сумі 14 400 гривень - змінити, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10 800 (десять тисяч вісімсот) гривень плати за користування за договором найма.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із рохгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков