Справа № 739/711/15-ц
Провадження № 2/739/161/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на початку 2002 року ОСОБА_3 дозволив їй проживати в належному йому будинку, розташованому за вказаною вище адресою, оскільки він через свій похилий вік не міг сам його утримувати. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 вона продовжувала відкрито та добросовісно проживати у вказаному будинку разом зі своїм неповнолітнім сином та утримувати його, відомості про спадкоємців ОСОБА_3, відсутні, ніхто спадщину останнього не прийняв. Відповідно вважає, що на даний час вона має право на визнання за нею права власності за набувальною давністю на вказане вище нерухоме майно.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, при цьому ним подано заяву про визнання позовних вимог повністю з клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер житель АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (а.с. 7).

Останньому згідно особового рахунку НОМЕР_2 погосподарської книги №1 Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району належав житловий будинок з усіма господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №03-23/397 від 10 березня 2015 року (а.с. 7).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 12-14), за адресою: АДРЕСА_1, розташований будинок літера «А-1», 1974 року забудови, веранда літера «а-1», ганок літера «а», сараї літера «Б-1» і літера «В-1», гараж літера «Г-1» та погріб, загальною вартістю 214 688 грн. 00 коп.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, погосподарським обліком в погосподарській книзі Дігтярівської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40301700 від 05 травня 2015 року вбачається, що після ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, отже спадщина останнього ніким не була успадкована (а.с. 11). При цьому дані про перебування на утриманні ОСОБА_3 малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, відсутні.

З довідок виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №03-23/385 від 06 березня 2015 року та №03-23/386 від 06 березня 2015 року вбачається, що позивачка проживає в будинку ОСОБА_3, розташованого в АДРЕСА_1 з лютого 2003 року без нотаріального оформлення та підтримує господарство в належному стані (а.с. 8-9).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Як вбачається з викладеного вище позивачка добросовісно заволоділа житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3, на момент звернення до суду з позовом, тобто на 12 травня 2015 року, понад 10 років відкрито та безперервно володіє вказаним майном та піклується про його збереження.

За таких обставин позовна вимога про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на надвірні будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які також належали ОСОБА_3 а саме - веранду літера «а-1», ганок літера «а», сараї літера «Б-1» і літера «В-1», гараж літера «Г-1» та погріб, слід зазначити, що ці надвірні будівлі призначені для обслуговування житлового будинку, розташованого за вказаною вище адресою і пов?язані з ним спільним призначенням.

Відповідно до частини першої статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов?язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Таким чином зазначені надвірні будівлі є приналежністю головної речі - житлового будинку.

Згідно з частиною другою статті 186 ЦК України приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, визнання за особою права власності на головну річ - житловий будинок, свідчить про набуття такою особою права власності на відповідні надвірні будівлі, призначені для обслуговування цього житлового будинку, які є його приналежністю. Відповідно окреме визнання права власності на такі надвірні будівлі законодавством не передбачено, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями 186, 344, пунктами 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, за набувальною давністю право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко