Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал», третя особа - Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації, про визнання дій протиправними, їх припинення та списання з особистого рахунку незаконного боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 15 квітня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 липня

2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що він разом з дружиною проживають по АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надає відповідач на підставі договору про надання комунальних послуг. В договорі зазначено про наявність у нього пільг, як інваліда війни - 100% знижка з оплати за комунальні послуги. Лічильник для обліку споживання води в квартирі відсутній і розмір плати розраховується згідно з нормами споживання, які затвердженні рішенням виконкому Богуславської міської ради, в об'ємі 4,5 куб.м. на одну особу.

До жовтня 2014 року відповідач за надані послуги з постачання води та водовідведення нараховував йому плату по нормі споживання на місяць в сумі 150,57 грн (9 куб. м х 16,73 грн) з урахуванням пільги в сумі

150,57 грн, що відповідає 100% знижки по оплаті цих послуг.

Однак в жовтні 2014 року, після підвищення тарифу на постачання води та водовідведення він отримав квитанцію, де відповідач зазначив, що нарахована по нормі споживання сума становить 180,45 грн. (9 куб. м х 20,05). Сума по пільзі визначена в розмірі 160,40 грн, що становить всього 89% пільгової знижки від суми, нарахованої за надані послуги. Різницю в сумі 20,05 грн. за один місяць, відповідач пропонує йому сплатити на користь відповідача, як плату за воду та каналізацію. Таким чином, відповідач вирахував суму в 20,05 грн, як різницю між нормою споживання послуг, затверджених міською радою (4,5 куб. м на одну особу) та соціальними нормативами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №409 від 6 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі - постанова КМУ від 6 серпня 2014 року № 409)

(4 куб. м на одну особу).

Аналогічний розрахунок плати за надані послуги відповідач зазначив у квитанціях за листопад та грудень місяці 2014 року. Дані дії відповідача вважає такими, що суперечать умовам Договору від 2007 року та положенням підпунктів 2.4 пункту 3 постанови КМУ 409-2014 року. Через неправомірність нарахування відповідачем оплати за надані послуги, оскільки це призвело до зменшення пільги до 89%, він не проводив оплату за останні три місяці 2014 року, тому утворився борг в сумі 60,15 грн, який він не визнає.

Ураховуючи наведене просив визнати дії комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» (далі -

КП «Богуславводоканал») щодо нарахування помісячної плати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 20,05 грн за жовтень, листопад та грудень 2014 року, протиправними та такими, що порушують його право на 100% пільгову знижку з оплати комунальних послуг та зобов'язання відповідача припинити такі дії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок плати за надані послуги в жовтні - грудні місяцях 2014 року відповідно до законодавства України та списати з його рахунку незаконно нарахований борг в сумі 60,15 грн за жовтень - грудень місяці 2014 року.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від

15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з відсутності приладу обліку холодної води, а тому відповідач в жовтні, листопаді та грудні 2014 року вірно здійснив нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 180,45 грн керуючись нормативами, затвердженими рішенням виконкому Богуславської міської ради №160/8 від 20 листопада 2002 року, а саме 4,5 куб.м. на одну особу. Також відповідач вірно урахував пільгу у розмірі 160,40 грн, яка передбачена постановою КМУ від 6 серпня 2014 року № 409 та сплачену Управлінням соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації на користь відповідача за рахунок державного бюджету. Зазначав, що в квитанціях за жовтень, листопад та грудень 2014 року вірно визначено, що позивачу необхідно сплатити

20,05 грн, оскільки виконком Богуславської міської ради із місцевого бюджету не відшкодував відповідачу кошти за надані послуги позивачу.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що ОСОБА_3 та його дружина зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 та є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, надання яких здійснюються відповідачем у відповідності до Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення від 6 червня 2006 року.

ОСОБА_3 є інвалідом II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до п. 5 ст. 13, ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

У ст. 46 Конституції України передбачено право громадянина на соціальний захист, якому кореспондується обов'язок держави щодо його фактичного забезпечення, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, є Закон України «про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон).

Цим Законом визначено, що державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму (ст. 1 Закону).

Статтею 9 цього Закону передбачено, зокрема, встановлення державою нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги.

Соціальні норми і нормативи - це показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами (абзац 5 ст. 1 Закону).

Згідно зі статтею 5 цього Закону державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Закон визначає, що нормативи споживання - це розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг (абзац другий частини першої статті 4 Закону № 2017-III).

На підставі нормативів споживання визначають нормативи фінансового забезпечення державних соціальних гарантій та здійснюється їх фінансування.

Відповідно до ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп 2007 у справі про соціальні гарантії).

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

У Рішенні від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що положення частини третьої статті 95 Конституції України щодо прагнення держави до збалансованості бюджету України у системному зв'язку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну та видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними.

З огляду на зазначене Конституцій Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнав принцип збалансованості бюджету як один із визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема, в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік.

Отже, Верховна Рада України, ухваливши ці закони та визначивши Кабінет Міністрів України державним органом, який повинен забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявних фінансових можливостей бюджету, що за висновком Конституційного Суду України, викладеному в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, узгоджується з функціями Уряду, визначеними у статті 116 Конституції України.

Таким чином, розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави та повинні надаватися в порядку й розмірах, передбачених відповідними нормативними актами - законами України «Про Державний бюджет» і постановами Кабінету Міністрів України № 256, № 879.

На залежність розмірів соціальних виплат і соціальних послуг від фінансових можливостей держави вказав Конституційний Суд України й у своїх рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 та від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.

Аналогічні положення відображені у статті 22 Загальної декларації прав людини, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави; а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов'язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів стаття 2).

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський Суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини » від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії).

Відтак, як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» у рішенні від 7 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» цей Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 «Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до додатку № 1 до рішення виконкому Богуславської міської ради №160/8 від 20 листопада 2002 року з 1 грудня 2002 року нормами використання питної води різними споживачами по м. Богуславу в житлових будинках без гарячого водопостачання становить 150 літрів на добу, що є 4,5 куб. м. на одну особу (а. с. 49).

У відповідності до преамбули та підпунктів 2,3 пункту 3 постанови КМ України від 6 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» зазначено, що з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Кабінет Міністрів України постановляє:

Установити такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії:

У разі відсутності квартирних приладів обліку холодної води нарахування плати за користування послугами з централізованого постачання та водовідведення холодної води інвалідам війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями/виробниками такої послуги згідно з соціальними нормативами, 4 куб.м. на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації від 17 листопада 2014 року управління повідомляє керівника Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» про положення постанови КМ України від 6 серпня 2014 року №409 щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення установлено соціальну норму - 4куб.м. на одну особу на місяць, з метою врахування в роботі при наданні пільг.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Богуславської РДА від 23 січня 2015 року до міського голови Богуславської міської ради ОСОБА_4 вбачається, що управління просить розглянути питання про надання пільг за рахунок місцевого бюджету особам, які мають право на пільги по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення.

У відповідності до листа міського голови від 24 лютого 2015 року вбачається, що в бюджеті Богуславської міської ради на 2015 рік не передбачено коштів на видатки, пов'язані з наданням пільг на водопостачання та водовідведення деяким категоріям населення.

Установивши, що в квартирі позивача відсутній прилад обліку холодної води, суди прийшли до вірного висновку про те, що в жовтні, листопаді та грудні 2014 року КП «Богуславводоканал» вірно здійснив нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 180,45 грн, врахував пільгу у розмірі 160,40 грн, яка передбачена постановою КМ України від 6 серпня 2014 року № 409 та вірно визначив необхідність позивача сплатити 20,05 грн, які не відшкодовані відповідачу кошти за надані послуги позивачу.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від

15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

8 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська