Справа № 344/7867/15-ц
Провадження № 2/344/3321/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, АТ «Просто-страхування» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 12/09/2014 р. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом АА6649АС рухалась в крайній лівій смузі на мості через річку Бистриця Солотвинська по вул. Галицькій в м. Івано-Франківськ, на ділянці дороги яка має дві смуги в обох напрямках, не розділені розміткою і відповідно до п. 11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини. В зустрічному напрямку в правій смузі рухався автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 Позивач вказує, що при наближенні транспортних засобів ОСОБА_3 не проявила увагу, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного інтервалу, не справилась з керуванням і допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_1. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб АТ6681АТ, який належить ОСОБА_1 При цьому цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 булазастрахована в АТ «Просто-страхування». В травні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до АТ «Просто-страхування» про страхову виплату, однак йому було відмовлено з підстав відсутності вироку щодо ОСОБА_3 та відсутності у вироку інформації про заподіяння шкоди. Позивач просив суд стягнути з АТ «Просто-страхування» 44837 гривень страхового платежу та стягнути з ОСОБА_3 1788 гривень послуг евакуатора та перебування на штраф майданчику.

Судом встановлено наступні обставини.

26/03/2015 р. ухвалено вирок Івано-Франківського міського суду, яким засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення ДТП 12/09/2014 р. за тих обставин, що керуючи транспортним засобом АА6649АС рухалась в крайній лівій смузі на мості через річку Бистриця Солотвинська по вул. Галицькій в м. Івано-Франківськ, при наближенні транспортних засобів ОСОБА_3 не проявила увагу, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного інтервалу, не справилась з керуванням і допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_1. В результаті таких дій пасажир автомобіля НОМЕР_1 отримала тілесні ушкодження, вказані у вироку. За вироком автомобіль НОМЕР_2 повернуто ОСОБА_2

06/12/2011 р. ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 використовувати автомобіль НОМЕР_3 та представляти інтереси в установах.

07/06/2014 р. ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 використовувати автомобіль НОМЕР_3 та представляти інтереси в установах.

05/02/2015 р. складено протокол огляду транспортного засобу АТ0681АТ.

Ремонтна калькуляція збитку складає 111543,64 гривень.

АТ «Просто-страхування» надало суду заперечення проти позову, відповідно до якого не визнало позов з тих підстав, що ДТП мало місце і було ухвалено вирок, але у вироку не вказано на пошкодження автомобіля НОМЕР_2.

ОСОБА_3 подала заперечення проти позову, відповідно до якого вона своєчасно повідомила страховика про ДТП від 12/09/2014 р., внаслідок якої автомобіль ОСОБА_1 отримав пошкодження.

16/10/2014 р. складено висновок експерта №09/17-759, відповідно до якого здійснено оцінку гальмівної системи автомобіля НОМЕР_2.

26/10/2014 р. складено висновок експерта №09/17-35, відповідно до якого водій автомобіля ОСОБА_3 повинна була рухатись по своїй стороні дороги, як можна ближче правого її до краю, дотримуючись безпечної швидкості і дистанції до автомобіля, який рухався попереду в тій самій смузі, яка у разі раптового гальмування або зупинки дала б можливість водієві, що рухається позаду, запобігти зіткненню без будь-якого маневру, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху. В свою чергу водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повинні були рухатись з дозволеною швидкістю і з моменту виникнення небезпеки зупинити транспортні засоби АТ6681 АТ та АТ8404 ВІ. Водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 не мав можливості попередити зіткнення із автомобілем НОМЕР_1.

22/12/2014 р. складено висновок експерта №09/17-581, відповідно до якого кут взаємного розміщення повздовж осей автомобілів НОМЕР_4 та АТ8404 ВІ становив 20 +/- 5 градусів. Зіткнення автомобілів НОМЕР_4 та АТ8404 ВІ відбулось на проїзній частині дороги, призначеній для руху в напрямку мікрорайону «Пасічна». На схемі до висновку вказано спірний автомобіль.

10/05/2014 р. було видано поліс АВ№8101773 страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА6649СА.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12/09/2014 р. вказано на участь автомобіля АТ6681Ат в спірній ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №1615/105655 вартість матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2 складає 44837 гривень.

Відповідно до платіжного документу від 29/12/2014 р. сплачено780 гривень за послуги евакуатора.

Відповідно до платіжного документу від 29/12/2014 р. сплачено1008 гривень за зберігання транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ст. 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, відповідно до вироку від 26/03/2015р. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину щодо завдання тілесних ушкоджень у зв`язку із вчиненням нею спірного ДТП. Також у вироку вказано, що ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні злочину, саме за викладених обставин.

При цьому відповідно до ст. 1188 ЦПК України відповідачка не надала доказів на спростування позову та не довела провину позивача у вчиненні ДТП та у заподіянні майнової шкоди у зв`язку з цим.

Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В свою чергу відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 9.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Тобто страховик несе майнову відповідальність за заподіяну відповідачем шкоду в межах страхової суми.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоди, заподіяної третій особі у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Таким чином розмір відшкодування страховика в межах максимального розміру страхової суми визначається на основі оцінки. В свою чергу розмір відшкодування застрахованої особи визначається ст. ст. 1166, 1192 ЦК України. Однак відповідач не був позбавлений можливості передачі позивачу пошкоджених елементів транспортного засобу і оплати вартості необхідних робіт.

В Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено жодної підстави для звільнення відповідача від відповідальності.

Позивачем надано суду докази вартості відновлювальних робіт, вказані докази не спростовані відповідачами.

Так жоден з відповідачів не надав суду доказу на спростування обставини про участь автомобіля позивача в ДТП та отримання ним шкоди.

В якості підстав для відмови у виплаті та відмови в позові відповідачі надали пояснення про те, що у зазначеному вироку не вказано на засудження ОСОБА_3 за ДТП щодо автомобіля позивача. Однак перед судом не доведено тієї обставини, що вказані дії тягнуть за собою саме кримінальну відповідальність і їх оцінка повинна бути здійснена виключно вироком суду.

Відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже саме на припущеннях засновано заперечення проти позову, надане АТ «Просто-страхування».

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» узв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже положення вказаного закону передбачають, що розмір шкоди щодо евакуації транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди включаєтсья в суму шкоди за ДТП разом із платою за послуги стоянки.

Разом з цим відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так позивача просив стягнути витрати на евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди та плату за послуги стоянки з ОСОБА_3, хоча відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за умови страхування цивільної відповідальності обов`язок щодо її виплати законодавством покладено на страховика.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Законом не встановлено солідарну відповідальність особи, яка заподіяла шкоду та страховика.

Таким чином зобов`язаним щодо виплати спірних грошових коштів є АТ «Просто-страхування».

Однак позивач пред`явив позов в частині відшкодування шкоди щодо евакуації транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди та плати за послуги стоянки до особи, яка не несе відповідальність за таку шкоду у зв`язку з укладенням договору страхування. При цьому позивач не пред`явив позову в цій частині до особи, яка є відповідальною за таку шкоду. Тому позов за проханням про стягнення 1788 гривень з ОСОБА_3 не обґрунтовано належними правовими підставами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково;

стягнути з АТ «Просто-страхування» (ЄДРПОУ050) на користь ОСОБА_1 44837 гривень матеріальної шкоди;

в іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський