Справа № 274/300/15-ц Провадження № 2/0274/558/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.15 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
провизнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 проти позову заперечив, посилаючись на те, що він знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 22).

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 22.01.2015 р. № 438, виданою Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7 (а. с. 12).

ОСОБА_2 з 22.07.2006 р. по 06.07.2014 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, яка є дочкою ОСОБА_1, та з 12.06.2007 р. по 20.03.2015 р. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 22.01.2015 р. № 438, виданою Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.06.2014 р. у справі № 274/5630/13-ц, карткою реєстрації особи (а. с. 12, 13, 23).

Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, суд вважає, що право ОСОБА_2 на користуванням житлом за адресою: АДРЕСА_1 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього будинку - ОСОБА_1.

Разом з тим, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_2 перестав бути членом сім'ї ОСОБА_1.

Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 перестав бути членом сім'ї власника будинку адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1, то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням цим будинком (житлом)), а відтак цей сервітут припинився, тобто ОСОБА_2 втратив право користування цим будинком (житлом).

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку).

Доказів наявності такого договору не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній, ОСОБА_2 з 2014 р. за адресою: АДРЕСА_1, не проживає.

Суд зазначає, що зняття ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, на що посилається ОСОБА_2 як на підставу для відмови у задоволенні позову, не є підставою для відмови у визнанні його таким, що втратив право користування житлом за цією адресою, оскільки законодавство України не пов'язує виникнення та/або припинення такого права з реєстрацією/зняттям з реєстрації за адресою відповідного житла.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином документально підтверджені судові витрати, понесені ОСОБА_1, у розмірі 243,60 грн. (судовий збір), підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_2.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 - 60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 243,60 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Корбут