Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

за участю

представників позивача за первісним позовом,

відповідача за зустрічним ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним ОСОБА_3,

представника відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Черкаський районний сектор управління ДМС у Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_6, Худяківська сільська рада Черкаського району про вселення в житлове приміщення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

До Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою звернулася ОСОБА_5, в якій просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники позивача позовні підтримали в повному обсязі та просили визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, оскільки останній за вказаною адресою не проживає з серпня 2014 року по теперішній час.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували зазначаючи, що відповідач у даному домоволодінні не проживає не з серпня 2014 року як стверджують представники позивача, а з листопада 2014 року, тобто на момент їх звернення до суду не минули визначені житловим кодексом строки, крім цього зазначали, що відповідач у домоволодінні не проживає з поважних причин, так як представником позивачки ОСОБА_1 йому чиняться перешкоди у цьому, а тому були змушені заявити зустрічний позов до позивачки про вселення у житлове приміщення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, мотивуючи свою позицію обставинами викладеними у зустрічному позові.

Представники відповідачки за зустрічним позовом, вимоги зустрічної позовної заяви заперечили у повному обсязі та просили відмовити у її задоволенні з мотивів, що вона є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_3 сам залишив місце проживання та вивіз особисті речі.

Треті особи ОСОБА_6, Худяківська сільська рада та Черкаський районний сектор управління ДМС у Черкаській області у судове засідання не прибули, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши надані в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги як первісного позову та і зустрічного не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 04 серпня 1993 року.

Судом у засіданні досліджено акт обстеження факту проживання від 19.01.2015 року згідно якого встановлено, що відповідач ОСОБА_3 по вул. Черкаській, 149 с. Худяки зареєстрований проте не проживає з середини серпня 2014 року.

Суд критично ставиться до даного акту, оскільки судом у судовому засіданні були допитані у якості свідків депутат сільської ради ОСОБА_7, яка складала даний акт та сусід ОСОБА_8, який був у складі комісії. Як вбачається з показів даних свідків вказаного висновку комісія у даному акті дійшла зі слів сусідів, які підтвердили лише факт, що не бачили ОСОБА_3 у домоволодінні з середини серпня, проте не змогли підтвердити, що саме у даний час ОСОБА_3 виїхав з домоволодіння, забрав свої особисті речі та був там відсутній без поважних причин.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 зазначали, що ОСОБА_3 виїхав у жовтні 2014 року з домоволодіння. Враховуючи, що дані про те що ОСОБА_3 не проживає у спірному домоволодінні, наведені у акті обстеження та встановлені зі слів свідків суперечать одні одним та недають змоги достеменно встановити час коли ОСОБА_3 виїхав з домоволодіння, суд вважає доцільним та вірним часом відліку рахувати, час зазначений у письмовій заяві, яка подавалася представником позивачки ОСОБА_1 до нотаріуса ОСОБА_11 31 жовтня 2014 року, в якій міститься вимога до ОСОБА_3 щодо звільнення будинку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3, фактично не проживає за вказаною адресою з 31 жовтня 2014 року тобто на момент звернення позивачки до суду не минув визначений 6-ти місячний строк протягом якого за наймачем зберігається право проживання у житлі, тому суд вважає, що позивачка до суду звернулася передчасно.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірваний 18 березня 2013 року, згідно рішення Черкаського районного суду, а тому ОСОБА_3 не є членом сім'ї власника житла у розумінні Сімейного та Житлового кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Щодо обґрунтованості заявлених вимог у зустрічній позовній заяві, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач за зустрічним позовом ставлячи вимогу про вселення його до будинку АДРЕСА_1 не навів жодних правових підстав для задоволення даної вимоги, натомість у позові та доданих до нього матеріалах посилається лише на скарги та звернення у правоохоронні органи щодо вчинених крадіжок та щодо неправомірності дій представників міліції та представника позивачки ОСОБА_1

Вказані факти та доводи суд не вважає юридичними підставами для задоволення вимоги про вселення у домоволодіння, наймачем якого являється ОСОБА_3, у розумінні Житлового кодексу України.

Щодо заявленої вимоги про усунення перешкоду користуванні будинком, суд вважає, що дана вимога не може бути задоволена, оскільки право звернення з даною вимогою має лише власник домоволодіння.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Щодо обґрунтованості поважності причин вибуття з домоволодіння, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано жодних належних та допустимих доказів, що свідчили б про примусове його вибуття з даного будинку, як встановлено судом у судовому засіданні ОСОБА_3 виїхав з даного домоволодіння через неможливість у ньому проживати у зимовий період, особисті речі ним були вивезені самостійно, що підтвердили у засіданні свідки та сам позивач за зустрічним позовом.

З огляду на наведені обставини, суд вважає первісний позов таким, щодо задоволення не підлягає так як заявлений передчасно, за відсутності порушення прав позивача на момент звернення до суду, а зустрічний позов суд вважає безпідставним, не доведеним та таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 25.05.2015 року.

Суддя: В. В. Морозов