Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/935/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гонтар А.Л.
. Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дружківського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ в Донецькій області, Прокуратури Донецької області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового слідства, -

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дружківського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ в Донецькій області, Прокуратури Донецької області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового слідства.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 05 по 15 жовтня 2013 року він звертався із письмовими заявами про злочин проти приватної власності до міського відділення УМВС м. Дружківка Донецької області. Однак, чергова частина УМВС м. Дружківка категорично відмовила у прийнятті та реєстрації його заяви. 21 жовтня 2013 року він знову звернувся з письмовими заявами про злочин до чергової частини УМВС м. Дружківка, в зв'язку з погрозами від зазначених в заяві осіб знищити його приватне майно, просив негайно вжити заходів для припинення посягань на його приватне майно. Однак, йому знову було відмовлено у прийнятті заяви.

24 жовтня 2013 року не уповноваженою на те особою УМВС України в Донецькій області було закрито провадження на підставі нібито перевірки заяв потерпілого про злочин.

Прокуратурою Донецької області було незаконно закрито кримінальне ; провадження, стосовно дій та злочинної бездіяльності працівників чергової частини УМВС України м. Дружківка.

Вважає, що в результаті незаконних дій та незаконної діяльності досудового слідства УМВС м. Дружківка та прокуратури Донецької області йому завдана моральна та істотна матеріальна шкода, яка має бути відшкодована Державою у повному обсязі.

Просить відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 40000 гривень та моральну розмірі 100000 гривень.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 40 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підялогає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 25 жовтня 2013 року позивач звернувся до Дружківського міського суду зі скаргою про злочин проти власності та на злочинну бездіяльність Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

За наслідками вказаної скарги 28 жовтня 2013 року Дружківським міським судом була винесена ухвала щодо зобов'язання Дружківського МВ УМВС України в Донецькій області внести повідомлення ОСОБА_3 до ЄРДР, провести перевірку заяви згідно КПК України, дати оцінку законності дій співробітників Дружківського МВ /а.с. 76/.

04 листопада 2013 року заяву ОСОБА_3 Дружківським МВ ГУМВС України було внесено у ЄРДР. Начальником СВ Дружківського МВ ГУМВС України в Донецької області винесено доручення про проведення досудового розслідування та повідомлено прокурора м. Дружківка про початок досудового розслідування (а.с.91-93).

05 листопада 2013 року ОСОБА_3 знову звернувся із скаргою до Дружківського міського суду, згідно якої просив негайно визнати речовим доказом автомобіль ВАЗ 2104 номер НОМЕР_1 та забезпечити охорону останнього; встановити службових осіб досудового слідства, які перешкоджають своєю діяльністю здійснювати належним чином кримінальне провадження; притягнути службових осіб досудового слідства до кримінальної відповідальності за ст.364 КПК України, в зв'язку з чим призначити експертизу транспортного засобу для відновлення факту нанесення істотної шкоди; забезпечити негайне надання копій матеріалів справи, як перевірки прокуратури, так і досудового розслідування кримінальної справи.

Ухвалою Дружківського міського суду від 08 листопаду 2013 року заявнику в задоволенні скарги було відмовлено (а.с.77).

11 листопада 2013 року ОСОБА_3 знову звернувся до Дружківського міського суду із скаргою на бездіяльність Дружківського МВ ГУМВС України в Донецької області та прокуратури м. Дружківка Донецької області, в якій просив: зобов'язати прокуратуру м. Дружківка відповідно до вимог ч. І ст. 214 КПК України вчинити необхідні дії з метою внесення відомостей про кримінальне правопорушення по заяві потерпілого; зобов'язати прокуратуру вручити потерплому пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого; надати потерпілому повідомлення про початок досудового розслідування; зобов'язати Дружківський МВ МВС України в Донецькій області виконати вимоги ухвали та ст. 55,111,112,214,220 КПК України; визнати бездіяльність прокуратури м. Дружківка та Дружківського МВ ГУМВС України в Донецької області противоправною та незаконною.

13 листопада 2013 року Дружківський міський суд виніс ухвалу щодо зобов'язання слідчого Дружківського МВ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_4 провести всі необхідні процесуальні дії згідно КПК України (а.с.78).

18 листопаду 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Дружківського міського суду із скаргою на незаконні дії та бездіяльність досудового слідства, згідно якої просив скасувати висновок ст. лейтенанта міліції Винчура В.В. про повне закінчення огляду заяви про злочин як незаконне.

21 листопада 2013 року Дружківським міським судом висновок від 24 жовтня 313 року було скасовано (а.с. 79).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 001914 від 04 листопаду 2013 року органом досудового розслідування було допитано ОСОБА_6, ОСОБА_3 та виконанні інші процесуальні дії, передбачені вимогами КПК України.

10 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Дружківського міського суду із скаргою на протиправну та незаконну бездіяльність УМВС м. Дружківка Донецької області та досудового слідства, в якої просив визнати бездіяльність Дружківського МВ УМВС України в Донецькій області, щодо ігнорування клопотання заявника протиправним та незаконним; зобов'язати Дружківський МВС України в Донецькій області та досудове слідство розглянути клопотання потерпілого про що його повідомити.

Ухвалою Дружківського міського суду від 26 грудня 2013 року скаргу ОСОБА_3 було задоволено, слідчого Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області було зобов'язано розглянути клопотання ОСОБА_3 та здійснити процесуальні дії у відповідності з вимогами КПК України (а.с.80).

10 квітня 2014 року слідчим СВ Дружківського МВ ГУМВС України було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення (а.с. 94-95).

25 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Дружківського міського скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Дружкіського міського суду від 05 травня 2014 року постанову про закриття кримінального провадження було скасовано (а.с.81).

Право на відшкодування шкоди - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди проводиться у разі коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих стосунків.

Шкода завдана внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах, тобто відповідно до ст.. 1166,1167 ЦК України.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання.

За ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Суд першої інстанції розглянувши справу вірно визначився, що ухвали Дружківського міського суду розглянуті судом відповідно до вимог статті 307 КПК України, і це свідчить про використання позивачем права на звернення до суду в порядку КПК України відносно бездіяльності органів досудового слідства. Однак, винесення зазначених ухвал слідчим суддею Дружківського міського суду за результатом скарг позивача не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність робітників правоохоронних органів порушували його законні права та інтереси.

Належні та допустимі докази заподіяння позивачу як матеріальної так і моральної шкоди по справі відсутні.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: