Єдиний унікальний номер 725/6043/14-ц
Номер провадження 2/725/1390/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Іщенко І. В.

при секретарі: Берекеля О.В.

за участю

відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Посилалася на те, що 18.09.2014 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1

Попередній власник ОСОБА_5 у п.13 Договору зобов'язався звільнити вказану квартиру до 25.09.2014 року та домовитися з відповідачами про добровільне зняття з реєстрації та звільнення помешкання.

Проте, незважаючи на те, що на даний час вона є єдиним законним власником квартири, користуватись житловим приміщенням позивач не має змоги, оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 продовжують проживати у квартирі, добровільно звільнити приміщення відмовляються.

Просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судому засіданні позов не визнав. Пояснив, що квартиру було продано без їх відома та згоди, у зв'язку з чим вони мають намір оскаржити договір купівлі-продажу. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на викладене, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 18.09.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 47 (а.с.4). Сторони також домовились, що продавець має звільнити квартиру від речей домашньої обстановки до 25.09.2014 року.

Вказаний договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу, наявною в матеріалах справи (а.с.5).

Як видно з дослідженої у судовому засіданні копії довідки ЖБК №15 від 21.08.2014 року, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.319 ч.1 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4

У добровільному порядку відповідачі відмовляються звільнити спірну квартиру та знятися з реєстрації місця проживання.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 порушують право ОСОБА_2 як власника квартири користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Таким чином, виникнення права власника будинку (квартири) та членів його сім'ї на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже - припинення права власності особи на будинок припиняє право власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, Закон не передбачив при переході прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника та членів його сім'ї у випадку зміни власника будинку (квартири).

Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вимога позивача про виселення відповідачів із спірного житлового приміщення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.16, 316, 319, 321, 391, 383 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 64, 79, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко