Справа № 442/7421/14 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/852/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про демонтування камер відеоспостереження та знищення інформації,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся в суд з даним позовом в якому просить зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати дві камери відеонагляду, що розташовані на частині будинку відповідачів, а саме, камеру №1 направлену на вхід до квартири ОСОБА_4 та камеру №2, що направлена на господарську будівлю ОСОБА_4 та зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знищити інформацію із камер відеонагляду, що розташовані на частині будинку відповідачів, в кут огляду яких потрапляє вхід до частини будинку та господарська будівля ОСОБА_4 з моменту встановлення камер по день ухвалення рішення суду. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він та відповідачі є сусідами - проживають в одному будинку, поділеному на дві квартири. В листопаді 2013 року відповідачами, на їх половині будинку, було встановлено камери відеонагляду. Одна камера вмонтована так, що в кут її обзору потрапляє вхід до його квартири, інша камера веде спостереження за його господарською будівлею. Вважає, що відповідачі порушують його право на недоторканість особистого життя, і незаконно збирають, зберігають і розповсюджують інформацію про нього та його родину, при цьому, ще й цинічно коментують її в образливій формі. 22 листопада 2013 року ним було скеровано заяву до Дрогобицького МВ ГУ УМВС України у Львівській області. За його зверненням кримінального провадження порушено не було, натомість, ДІМ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області старшим лейтенантом міліції Сосяком В.М. проведено перевірку. Із Висновку дільничного інспектора від 02.12.2013 року вбачається, що 26.11.2013 року в Дрогобицький МВ УМВС України у Львівській області поступило звернення від ОСОБА_4 про те, що сусіди встановили відеоспостереження, яке направлене на частину житла, де проживає заявник. Опитані по даному факту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили, що по сусідству з ними проживає сім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_4, з якими у них існують неприязні відносини та часто виникають конфліктні ситуації, через які вони змушені звертатись у правоохоронні органи, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було встановлено відеонагляд. Також, ОСОБА_2 повідомила, що відеопостереження вона встановила з метою самозахисту та догляду за будинком, щоб зафіксувати протиправні дії сторонніх осіб. Відповідачі стверджують факт встановлення цілодобового спостереження за його родиною, при цьому, зухвало повідомляють про це працівникам міліції, та вважають, що мають на таке спостереження повне право. До того ж, камери встановлені таким чином, що кут їх огляду охоплює вхід до його помешкання, господарської будівлі, та входу до квартири відповідачів не зачіпає жодна з камер, тому, відповідачі встановили камери з метою стеження саме за ним, а не з метою самозахисту, як вони повідомили дільничному інспектору. Цей факт підтверджується відеозаписом доданим до позову, на якому чітко видно напрямок відеозйомки та доданими до позовної заяви фотографіями у кількості 6 штук.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3, демонтувати дві камери відеонагладяду, що розташовані на частині будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме камеру №1 направлену на вхід до квартири ОСОБА_4 та камеру №2, що направлена на господарську будівлю ОСОБА_4. В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначають, що камери встановлені лише для особистого захисту. Вказують, що районний суд не прийняв до уваги документів, які вони надали про звернення до правоохоронних органів з приводу порушенням сім'єю ОСОБА_4 їхніх прав.

Просять постановити ухвалу про скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року та закриття провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановили камери відеонагляду, одна камера вмонтована так, що в кут її обзору потрапляє вхід до квартири ОСОБА_4, інша камера веде спостереження за господарською будівлею ОСОБА_4 та підтверджується висновком дільничого інспектора міліції Дрогобицього МВ ГУМВСУ у Львівській області - Сосяком В.М. від 02.12.2013р. (а.с. 4)

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ст. 301 Цивільного кодексу України фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.

Статтею 307 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці на зборах, конференціях , мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках встановлених законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачі встановлюючи камери відеоспостереження згоди від позивача та членів його сім'ї не брали, а тому позов в частині демонтування двох камер відеонагляду встановлених відповідачами підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині знищення інформації із камер відеонагляду, з моменту встановлення камер по день ухвалення рішення суду то в цій частині в задоволенні позову відмовив у зв'язку із недоведеністю.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду.

Доводи апелянтів щодо неприйняття до уваги районним судом документів, які вони надали про звернення до правоохоронних органів з приводу порушенням сім'єю ОСОБА_4 їхніх прав, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається із відповідей начальника Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області - Овчаренка В.С. від 28.10.2013р. 14.06.2014р., 17.06.2014р. в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_4 відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с. 32, 35, 37).

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська