Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/732/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних та 3% річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних та 3% річних. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача на його користь 51 619 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_1. Вказане рішення суду виконане частково і станом на 01.05.2015 року стягнуто 2 400 грн., та залишок боргу становить 54 219 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Вважає, що грошове зобов'язання прострочено з листопада 2010 року по квітень 2015 року. За цей період сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних збільшилась, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача 51 561 грн. 99 коп., з яких 44 242 грн. 70 коп. - інфляційних та 7 319 грн. 29 коп. - 3 % річних.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої та невірне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.2 ст. 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникли в даному випадку між сторонами у зв'язку із завданням шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Підстави виникнення зобов'язань визначені ст.11 ЦК України.

Зокрема, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Судом встановлено та з матеріалів справи видно, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача 51 619 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відшкодування заподіяної адміністративним правопорушенням майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням, оскільки після ухвалення рішення, деліктні правовідносини, що виникли між потерпілим та правопорушником щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, трансформуються у зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно довідки виданої начальником ВДВС Коростишівського РУЮ від 09.11.2015 року №5416 за виконавчим листом №2-513 виданим Коростишівським районним судом Житомирської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з листопада 2010 року по 01.05.2015 року ( дата заявлених вимог) стягнуто 10 800 грн.

За таких обставин суд дійшов помилкового висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ч. 2 ст.625 ЦК України.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Розмір інфляційних втрат з врахуванням виплаченого боргу становить відповідно 31 946 грн. 53 коп., виходячи з наступного.

Так, в листопаді 2010 року відповідач сплатив 200 грн. залишок становить 56 419 грн.( 56 619 грн. - 200 грн. = 56 419 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 169 грн. 26 коп.,(56 419 грн. х 100,3% = 56 588 грн. 26 коп. - 56 419 грн.= 169 грн. 26 коп.)

В грудні 2010 року відповідач сплатив 200 грн. залишок становить 56 219 грн.( 56 419 грн. - 200 грн. = 56 219 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 449 грн. 72коп.,(56 219 грн. х 100,3% = 56 688 грн. 75 коп. - 56 219 грн. = 449 грн. 72 коп.)

В 2011 року відповідач сплатив 2400 грн. залишок становить 53 819 грн.( 56 219 грн. - 2400 грн. = 53 819 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 2 475 грн. 47 коп.,(53 819 грн. х 104,6% = 56 294 грн. 47 коп. - 53 819 = 2 475 грн. 47 коп.)

Загальний відсоток інфляції за 2012 рік становив 99,8 %, тобто менше 100 %, а тому інфляційні витрати за цей рік не нараховуються. За 2012 рік відповідач сплатив 2 4000 грн.

В 2013 року відповідач сплатив 2400 грн. залишок становить 49 019 грн.( 53 819 грн. - 2400 грн. - 2 400 грн. = 49 019 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 245 грн. 10 коп.,(49 019 грн. х 100,5% = 49 264 грн. 10 коп. - 49 019 = 254 грн. 10 коп.).

В 2014 року відповідач сплатив 2400 грн. залишок становить 46 619 грн.( 49 019 грн. - 2400 грн. = 46 619 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 11 608 грн. 13 коп.,(46 619 грн. х 124,9% = 58 227 грн. 13 коп. - 46 619 = 11 608 грн. 13 коп.).

З січня по квітень 2015 року відповідач сплатив 800 грн., залишок становить 45 819 грн. ( 46 619 грн. - 800 грн. = 45 819 грн.) розмір інфляційних витрат за цей період становить 16 998 грн. 85 коп.(45 819 грн. х 137,1% = 62 817 грн. 85 коп. - 45 819 = 16 998 грн. 85 коп.)

Розмір трьох відсотків річних з врахуванням виплачено боргу становить 5 843 грн. 31 коп., виходячи із розрахунку - грудень 2010 р. 56 219 х3%х31: 365 = 143 грн.24 коп.; 2011 р. 53 819 грн. х3%х365:365=1614 грн.57 коп.; 2012 р. 51 419 грн. х3%х365:365=1542 грн.57 коп.; 2013 р. 49 019 грн. х3%х365:365=1470 грн.57 коп.; 2014 р. 46 619 грн. х3%х365:365=1398 грн. 57 коп.; 2015 р. 45 819х3%х120:365= 451 грн. 91 коп.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви - 515 грн. 61 коп. та апеляційної скарги - 596 грн. 41 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 31 946 грн. 53 коп., 3% річних в розмірі 5 843 грн. 31 коп. та 1 112 грн. 02 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді