Справа № 204/3428/2012 Провадження № 22-ц/772/2609/2015Головуючий в суді першої інстанції Кравець В. І.
Категорія 5Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, виділ ? частки із майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на ? частину спільного майна, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся в суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачкою в січні 2002 року розпочали проживати спільно, однією сім'єю. 31.10.2002 року придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. З 06.11.2002 року і по даний час позивач зареєстрований в даному будинку.

В 2003 році, на підставі рішення виконкому Гайсинської міської Ради № 149 від 21.05.2003 року отримали дозвіл на добудову кухні, ванної кімнати, туалету, комірчини, будівництва гаража та господарські будівлі.

За спільні кошти провели реконструкцію будинку, а саме: обклали будинок цеглою, поміняли вікна, двері, підлогу, провели внутрішні роботи по штукатуренню, провели газове опалення, побудували огорожу, внаслідок чого вартість будинку істотно збільшилась, а також набули рухоме майно.

Під час судового розгляду позивач уточнив вимоги позову в частині розподілу житлового будинку, просив провести його розподіл відповідно першого варіанту висновку судової будівельно - технічної експертизи від 31.10.2013 року, визнати за ним право власності на 53/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. Поділено житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 939/940/941/13-21 Вінницького відділення КНДІСЕ від 31.10.2013 року. Виділено ОСОБА_3 в натурі на праві приватної власності 47/100 частини житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 вартістю 69149 грн. 73 коп., що складається із: житлової кімнати 1-6, площею 10,64 м2. житлової кімнати 1-7 площею 11,20 м2, житлової кімнати 1-8 площею 15,60 м2, 1/2 частини гаража, 1/2 частини воріт з хвірткою, 1/2 частини огорожі.

Виділено ОСОБА_2 в натурі на праві приватної власності 53/100 частини житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 вартістю 77329 грн. 27 коп., що складається із: передпокою 1-5, площею 14,80 м2, коридору площею 3,2 м2, ванни площею 2,2 м2, туалету площею 1,4 м2, кухні площею 13,2 м2, комірчини площею 2,1 м2, погріба під частиною гаража, 1/2 частини гаража, 1/2 частини воріт з хвірткою, 1/2 частини огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4089 грн. 77 коп. компенсації за різницю у вартості виділених частин будинковолодіння. Зобов'язано сторони в шестимісячний термін з дня набрання рішенням чинності виконати роботи по улаштуванню окремих систем газо-, водо-, тепло-, електропостачання частини будинку, провести будівельні роботи: ОСОБА_2 - закласти дверний отвір з житлової кімнати 1-5 в кімнати 1-6, 1-8, ОСОБА_3 - улаштувати дверний отвір (подвійні двері або засклену веранду) для входу в приміщення житлової кімнати 1-7, дверний отвір між кімнатами 1-7 і 1-8, улаштувати перегородку 1/2 частини гаража.

Виділено ОСОБА_3 в натурі на праві приватної власності із спільного майна подружжя рухоме майно на загальну суму-4000 грн. ,а саме: ліжко двох спальне вартістю 4000 грн.; Виділено ОСОБА_2 в натурі на праві приватної власності із спільного майна подружжя рухоме майно на загальну суму 3970 грн., а саме: меблі кухонні вартістю 820 грн.; м'який куток (диван) вартістю 2600 грн.; пральну машину «Десна» вартістю 550 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15 грн. компенсації за різницю у вартості виділеного рухомого майна. В задоволенні інших вимог позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті експертизи в сумі 1530 (одна тисяча п'ятсот тридцять) грн., 772 грн. 24 коп. витрат по оплаті судового збору, інші витрати по оплаті судового збору, експертизи та правової допомоги віднесено на сторони в обсязі понесених.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо розподілу майна повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність рішення суду, неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в жовтні 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розпочали проживати спільно однією сім1єю до осені 2012 року.

31.10.2002 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за 9000 грн. ОСОБА_3 зареєстрований в даному будинку з 06.11.2002 року.

23.06.2003 року на підставі рішення виконкому Гайсинської міської ради № 149 від 21.05.2003 року надано дозвіл на будівництво кухні, ванної кімнати, туалету, комірчини, будівництво гаража та господарської будівлі.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи №939/940/941/13-21 від 31.10.201 року судом встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 складає 210106 грн., вартість ремонтно-будівельних робіт проведених з листопада 2003 року, а саме: улаштування 6 вікон, 4 дверей, улаштування опалення, оздоблення стін, стелі, підлоги, обкладений житлового будинку цеглою та облаштування воріт складає 31489 грн., що становить (15%) 15/100 ва вартості будинку. Вартість будівельних робіт по будівництву прибудови (кухні, ванної кімнати, туалет, комірчини), гаража з погребом складає 170845 грн., що становить (81%) 81/100 від вартості будинку. Висновком експерта запропоновано єдиний варіант розподілу житлового будинку з господарським будівлями.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що оскільки належний ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 істотно (на 96 %) збільшився у вартості спільних трудових та грошових затрат ОСОБА_2 і ОСОБА_3, то необхідно визнати це нерухоме майно об'єктом права їх спільної сумісної власності.

Судова колегія погоджується з висновками суду, що добудова до будинку і новозбудовані господарські будівлі не є самочинними, оскільки роботи по реконструкції житлового будинку і будівництво господарських приміщень проведено відповідно до дозволу уповноваженого органу місцевого самоврядування - виконкому Гайсинської міськради.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що Гайсинський районний суд при розгляді справи не звернув увагу на ту обставину, що на купівлю житлового будинку по АДРЕСА_1 витрачені кошти ОСОБА_2, чим суд позбавив права власності відповідача наполовину житлового будинку, не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими та такими, що протиричать висновкам суду першої інстанції.

Так, визнаючи спірне нерухоме майно об'єктом спільної сумісної власності, суд зазначив, що належний ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 істотно збільшився у вартості спільних трудових та грошових затрат ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Крім того, при виділенні більшої частки в будинковолодінні відповідачу суд виходив з того, що при створенні спільного сумісного майна ОСОБА_2 здійснила більші грошові вкладення, з огляду на те, що домоволодіння до його поліпшення являлось її приватною власністю.

Доводи апелянта про те, що підстав для поділу рухомого майна не було у зв'язку з відсутністю його в наявності спростовуються поясненнями відповідача в судовому засіданні. Так, ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснила, що позивач забрав двох спальне ліжко, пральна машина купувалась за 550 грн., меблі кухонні придбані нею за власні кошти в сумі 820 грн., м'який куток (диван) вартістю 2600 грн. придбаний нею в кредит.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними, висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.