Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, про визнання незаконним та скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив та остаточно просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 19 лютого 2014 року № 110 «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту» в частині переміщення його електрогазозварником відділу побуту з оплатою за штатним розписом та 32-х годинним робочим тижнем. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказаним наказом із 01 червня 2014 року ліквідовано структурний підрозділ «Служба порту» та створено структурний підрозділ «Відділ побуту», в результаті чого його було переміщено в новостворений підрозділ «Відділ побуту» з оплатою праці згідно з штатним розписом з 32-х годинним робочим тижнем та збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів. Зазначив, що вказаний наказ видано з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України, так як змінено лише назву структурного підрозділу без змін в організації виробництва та праці з порушенням визначеного ст. 56 КЗпП України порядку введення неповного робочого часу, а з огляду на неповний робочий час зменшилася його заробітна плата.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності та безпідставності заявлених позовних вимог.

Правильним є висновок апеляційного суду, що позивачем не доведено порушення його прав, натомість відповідачем обґрунтовано обставини щодо переміщення позивача, надано докази зміни в організації виробництва і праці та обумовлене цим право зміни істотних умов праці, у тому числі й право без погодження працівника зміни розміру і системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, оплати праці пропорційно відпрацьованому часу тощо.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М. Коротун

І.К. Парінова