ЄУН № 337/6521/15-ц
Провадження № 4-с/337/41/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю заявника ОСОБА_1

державного виконавця Одинець О.М.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015р. заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 01.12.2015р. вона отримала копію постанови ВП №326422 від 27.11.2015р. про закінчення виконавчого провадження за постановою № 2-2586/2003р. від 11.08.2003р., виданою Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 24.05.2000р.н., в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Підставою для закінчення виконавчого провадження стала заява боржника щодо закінчення виконавчого провадження, оскільки ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2015р. постанова суду від 11.08.2003р. про стягнення аліментів була скасована. З даною постановою державного виконавця вона не згодна, оскільки вважає, що підстав для закінчення виконавчого провадження не було. У звязку з тим, що справа про стягнення аліментів ще не розглянута, державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження, а не закінчувати його.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Хортицького ВДВС ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2015р., а виконавчий лист піддати для подальшого виконання.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримала повністю з підстав, викладених в скарзі, просить її задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Хортицького ВДВС ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнала та пояснила, що 27.11.2015р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки постанова суду від 11.08.2003 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2, яка була підставою для відкриття виконавчого провадження, була скасована. За таких умов виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження, а не про його зупинення. Вважає, що підстав для визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження в даному випадку немає.

Заінтересована особа ОСОБА_2 скаргу не визнав, просить в її задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення заявника, державного виконавця, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані

йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у звязку з скасуванням рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.3 ст.49 Закону про закінчення виконавчого провадження державний

виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суд у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд встановив, що 11.08.2003р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя винесена постанова, якою з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 24.05.2000р.н., в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цієї постанови 11.08.2003р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя виданий виконавчий лист №2-2586/2003, який предявлений стягувачем до примусового виконання до Хортицького ВДВС.

05.09.2003р. Хортицьким ВДВС відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2015р. постанова цього ж суду від 11.08.2003р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 скасована.

25.11.2015р. боржник ОСОБА_2 звернувся до Хортицького ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням судового рішення про стягнення з нього аліментів.

27.11.2015р. державним виконавцем Хортицького ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з скасуванням постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.08.2003р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2

Копію вказаної постанови стягувач ОСОБА_1 отримала 01.12.2015р.

З даною скаргою вона звернувся до суду 07.12.2015р., тобто в межах встановлених законом строків звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Оцінивши обставини справи та надані суду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд не знаходить законних підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

В даному випадку, суд виходить з того, що підставою для закінчення виконавчого провадження стало скасування постанови Хортицького районного суду від 11.08.2003р., якою з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини і на підставі якої було видано виконавчий лист.

Скасування судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, є беззаперечною підставою для закінчення виконавчого провадження, чітко передбаченою ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що в даному випадку державний виконавець діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений діючим законодавством і підстав для визнання та скасування його постанови не має.

Суд не бере до уваги доводи заявника ОСОБА_1 про те, що справа про стягнення аліментів на даний час знаходиться на розгляді в суді і остаточне рішення по ній не прийнято, тому в даному випадку є підстави для зупинення виконавчого провадження, а не його закінчення. Такі доводи суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження». Підстави зупинення виконавчого провадження передбачені ст.37,38 вказаного Закону. Суд вважає, що в даному випадку таких підстав не було і державний виконавець правомірно прийняв рішення саме про закінчення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.19,124,129 Конституції України, ст.14,383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 5 днів з моменту її постановлення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ухвали, - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Н.А. Мурашова

16.12.2015