Справа № 502/2392/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

ОСОБА_4, ОСОБА_5

про

визнання договору дійсним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому згідно уточнених позовних вимог від 27.08.2015 року вказав, що 30.12.2014 року за письмовим, нотаріально не посвідченим договором купівлі-продажу, він придбав у відповідачів 30/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Комсомольська 2, за ціною 56 000 гривень, сплативши по 28 000 гривень кожному відповідачу. Відповідно до умов вказаного договору відповідачі зобовязались до 15 січня 2015 року нотаріально посвідчити вказаний договір та передати позивачу технічну документацію на придбане майно. Однак передавши у січні 2015 року відповідну технічну документацію, відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, посилаючись на різні обставини, в звязку з чим позивач не може належним чином оформити право власності на придбану частину будинку та відповідним чином його зареєструвати, на підставі з чого позивач просив суд визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу 30/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Комсомольська, 2, укладений 30.12.2014 року між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та визнати за позивачем право власності на 30/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Комсомольська, 2, а саме з: літ. А житловий будинок (приміщення № 3-І, 3-1, 3-2, 3-3. 3-4, 3-5, 3-6, 3-7), частина літ. В сараю, 1/3 частина літ. Г убиральні літ. Д навісу, літ. Е сараю, частина № 1-3-І надвірні споруди. Після відкриття провадження у справі, 19.08.2015 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву, згідно якої він просив задовольнити його позов у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, а також треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5О, в судове засідання не прибули, надали письмові заяві в яких зазначили, що заперечень проти позову ОСОБА_1 не мають та просять розглянути справу за їх відсутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази, беручи до уваги вимоги позивача та визнання певних обставин по справі відповідачами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

30.12.2014 року за простим письмовим договором купівлі-продажу, укладеним в м. Кілія, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 /Продавці/ продали в рівних частках, а ОСОБА_1 /Покупець/ купив по 15/100 домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, вул. Комсомольська, 2, з: літ. А житловий будинок (1/2 частина приміщень № 3-І, 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, частина літ. В сараю, 1/6 частина літ. Г убиральні, 1/2 частина літ. Д навісу, 1/2 частина літ. Е сараю, частина № 1-3-І надвірні споруди, а загалом 30/100 домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, вул. Комсомольська, 2, з: літ. А житловий будинок (приміщення № 3-І, 3-1, 3-2, 3-3. 3-4, 3-5, 3-6, 3-7), частина літ. В сараю, 1/3 частина літ. Г убиральні літ. Д навісу, літ. Е сараю, частина № 1-3-І надвірні споруди.

Як зазначено в п.п. 5-6 відповідного Договору, продавці зобовязались звільнити будинок не пізніше 05.01.2015 року та до 15.01.2015 року посвідчити зазначений договір купівлі-продажу та передати технічну документацію на нерухоме майно.

Згідно витягів № 31880946 та № 31888780 від 29.12.2014 року, право власності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначену частину нерухомого майна, було зареєстровано 24.12.2014 року Державним реєстратором реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області за реєстраційними номерами 23 та 23, відповідно.

Як вбачається з розписок, складених 30.12.2014 року та наданих позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, отримали від ОСОБА_1 по 28 тисяч гривень згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2014 року.

30.12.2014 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 з іншого боку, було складено акт прийому-передачі 30/100 частин житлового будинку, розміщеного по вул. Комсомольській 2, в м. Кілія, згідно якого Покупець (позивач) прийняв від Продавців (відповідачів) вказане майно. Частина житлового будинку знаходиться у задовільному стані. Покупець претензій до продавців відносно якісних характеристик обєкта продажу не має.

Як вбачається з заяв, складених 30.12.2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як співвласники домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, вул. Комсомольська, 2. не заперечують щодо продажу по 15/100 частин даного домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_7 кожною ОСОБА_1 на визначених ним умовах.

Згідно повідомлень, наданих позивачем, відповідачі запрошувались ним двічі 26.01.2015 року та 02.02.2015 року до Кілійської районної державної нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини житлового будинку по вул. Комсомольській, 2 в м. Кілія від 30.12.2014 року.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що укладений 30.12.2014 року між сторонами по справі правочин, відповідно до діючої на той час та на час ухвалення рішення редакції ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та не підлягав обовязковій державній реєстрації. Також судом встановлено, що відповідачі на виконання своїх зобовязань за правочином передали позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто частину житлового будинку, а позивач сплатив відповідачам визначену ними грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідачі по справі ухиляються від нотаріального посвідчення правочину, інші співвласники: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України відмовилися від здійснення переважного права купівлі частини житлового будинку, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 є громадянкою іншої держави Російської Федерації, що на даний час значно ускладнює можливість її прибуття до нотаріальної контори для посвідчення відповідного правочину, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в звязку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 11, 16, 220, 655, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу 30/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Комсомольська, 2, укладений 30.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2, що складається з: літ. А житловий будинок (приміщення № 3-І, 3-1, 3-2, 3-3. 3-4, 3-5, 3-6, 3-7), частина літ. В сараю, 1/3 частина літ. Г убиральні літ. Д навісу, літ. Е сараю, частина № 1-3-І надвірні споруди.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 30/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Комсомольська, 2, а саме з: літ. А житловий будинок (приміщення № 3-І, 3-1, 3-2, 3-3. 3-4, 3-5, 3-6, 3-7), частина літ. В сараю, 1/3 частина літ. Г убиральні літ. Д навісу, літ. Е сараю, частина № 1-3-І надвірні споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8