Справа № 495/23/15-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення до стану, яке існувало до порушення та демонтаж,

Встановив:

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення до стану, яке існувало до порушення та демонтаж, позовні вимоги позивача були частково задоволені, зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати металеву ємкість розміром 6,0х3,0 м., монолітну плиту розміром 6,0х4,0м., а також зарити каналізаційну яму, біля бази відпочинку «Портовик» в Лиманському районі, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

05 січня 2015 року відповідачка по справі ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, яку мотивує наступним.

Як вказує заявник у своїй заяві, 23 грудня 2014 року їй випадково стало відомо, що 10 листопада 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (Суддя Заверюха В.О.) було розглянуто цивільну справу № 495/4662/14-ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи: Затоківська селищна рада, Виконавчий комітет Затоківської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. За результатами розгляду справи було ухвалене заочне рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково: зобовязано заявницю фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, демонтувати металеву ємкість, розміром 6,0x3,0 м., монолітну плиту, розміром 6,0x4,0 м., а також зарити каналізаційну яму біля бази відпочинку «Портовик» в Лиманському району, смт Затока м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Заявник - ОСОБА_1 не погоджується із вищевказаним заочним рішенням та вважає, що дане заочне рішення ухвалене за відсутності відповідача по справі, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також судом не було повно з'ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого ним ухвалене рішення, яке є необгрунтованим та незаконним. На думку ОСОБА_1, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2014 року по цивільній справі № 495/4662/14-ц необхідно скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку, за наступних підстав.

Як вказує у своїй заяві ОСОБА_1, вона не була сповіщна про час та дату судового засідання, оскільки жодних повісток про виклик до суду вона не отримувала, та їй взагалі не було відомо про розгляду цієї справи у суді. що позбавило ОСОБА_1 можливості надати до суду заперечення відповідно до ст.128 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 у своїй заяві звертає увагу суду на той факт, що судом не було враховано наступних обставин щодо предмету спору та вимог позивача. Так, при винесенні судом першої інстанції рішення суд не звернув уваги на наступні положення законодавства. Так, відповідно до ч.ч.1, 5 ст.6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення ч.2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» визначають, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Таким чином, згідно з наведеними вимогами закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Такої ж думки притримується і Верховний Суд України в постанові від 22.11.2010 року по справі за позовом заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до обслуговуючого кооперативу «Автокооператив «Явір», третя особа Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Міськради (Київської міської державної адміністрації), про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,26 га по вул. Світлицького в м. Києві, яку відповідач використовує для експлуатації відкритої автостоянки без відповідного рішення Міськради та документів, що посвідчують таке право, про передачу зазначеної земельної ділянки позивачу та зобов'язання відповідача привести цю земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення самовільно збудованих споруд. Як вказує у своїй заяві ОСОБА_1, у заочному рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2014 року по цивільній справі № 495/4662/14-ц відсутні докази надання ОСОБА_2 до Білгород-Дністровського районного суду документів на підтвердження права користування земельною ділянкою за адресою: бульвар Золотий беріг, 67 «А» в смт Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області. А відтак, на думку ОСОБА_1, суд дійшов передчасного висновку про порушення відповідачем прав позивача на користування спірною земельною ділянкою, оскільки виходячи з викладеного, позивачем не було належним чином доведено факт належного набуття (в установленому законодавством порядку) права користування спірною земельною ділянкою. Також ОСОБА_1 у своїй заяві вказує, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 Земельного Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Таким чином, надання фізичній або юридичній особам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів розгляду заяви таких осіб про одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. При цьому, як убачається із змісту статті 123 Земельного кодексу України, розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також його експертиза мають на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання земельної такої ділянки громадянину. З'ясування таких обставин є обов'язком органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що передує прийняттю рішення про надання громадянам безоплатно у власність або користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Суд при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише обов'язковою складовою визначеної Земельним кодексом України процедури відчуження державою земельної ділянки чи передачі її у користування громадянам. Саме по собі Рішення Затоківської селищної ради № 1918 від 17.04.2014 року Про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для експлуатації та обслуговування комплексу магазинів за адресою: бульвар Золотий беріг 67 «А» в смт Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області» не є правовстановлюючим документом, який би надавав позивачу право користування вищевказаною земельною ділянкою.

Далі, як вказує ОСОБА_1, згідно позовних вимог ОСОБА_2 просить зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні нібито належною їй на праві користування земельною ділянкою. Вважаю, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягали також і на тій підставі, що позивачем на було надано до суду належним чином оформленої землевпорядної документації із землеустрою, що погоджена та затверджена компетентним органом місцевого самоврядування для формування земельної ділянки визначеної площі та меж з внесенням інформації про таку до Державного земельного кадастру, з якої судом при розгляді справи було би встановлено, що металева ємкість, розміром 6,0x3,0 м., монолітна плита, розміром 6,0x4,0, які зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати знаходяться за межами земельної ділянки, відносно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримано дозвіл на складання проекту землеустрою.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України, Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, в порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.Відповідно до статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України.

Згідно статей 30, 55 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографогеодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).Однак за відсутності належним чином оформленої землевпорядної документації із землеустрою зі встановленими межами земельної ділянки, яку відповідно до Рішення Затоківської селищної ради № 1918 від 17.04.2014 року повинен був отримати позивач, суд при ухваленні рішення прийшов до неправильних висновків, що майданчик для вивозу сміття та побудований туалет знаходиться на спірній земельній ділянці. Щодо самого позову, то судом також не було звернуто уваги, що відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб'єктів права власності і гарантує кожному захист його прав і свобод. Ці принципові положення мають визначальне значення і для суб'єктів земельних правовідносин. Положеннями чинного Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, (ст. 15 ЦК України). Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. (ч.ч.1, 2, 3 ст.152 Земельного кодексу України).

ОСОБА_2 є власником 1/2 частини комплексу магазинів за адресою; бульвар Золотий беріг, 67 «А» в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, розташованого на земельній ділянці, право користування якою позивачем у відповідності до ст. 125 ЗК України не оформлене, адже на даний час відсутні передбачені ст.126 ЗК України документи, які б засвідчували право користування такою ділянкою. Відсутність підтвердженого права користування на земельну ділянку позбавляє права ОСОБА_2 можливості захищати таке право від порушень в порядку ст.152 ЗК України.

Земельна ділянка за адресою: бульвар Золотий беріг, 67 «А» в смт Затока м. Білгород- Дністровський Одеської області є комунальною власністю територіальної громади смт Затока в особі Затоківської селищної ради, відтак саме селищна рада компетентна реагувати на самочинне зайняття такої. Згідно ст. 145 ЗК України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Натомість Затоківська селищна рада таких вимог не заявляла, за захистом порушення своїх прав не зверталась.Таким чином, заявник ОСОБА_1 ваажає необгрунтованими вимоги позивача, щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, так як за відсутності належного підтвердження права користування вказаною земельною ділянкою, позивач позбавлений можливості захищати таке право від порушень в порядку ст. 152 ЗК України.

Враховуючи вищевикладене, заявник ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване заочне рішення вимогам закону не відповідає. Судом першої інстанції неповно з'ясовано всі обставини справи, про що свідчить невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення.

Також, як вказує у своїй заяві ОСОБА_1, про вищевказане заочне рішення їй випадково стало відомо 23 грудня 2014 року в Затоківській селищній раді, тому нею не пропущено встановлений Законом строк для звернення із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, оскільки копію такого рішення з Білгород-Дністровського міськрайонного суду вона не отримала. На підставі вищевикладеного просить суд скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2014 року по цивільній справі № 495/4662/14-ц за позовом ОСОБА_2 до мене, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи: Затоківська селищна рада, Виконавчий комітет Затоківської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; цивільну справу № 495/4662/14-ц за позовом ОСОБА_2 до мене, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи: Затоківська селищна рада, Виконавчий комітет Затоківської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - призначити до розгляду в загальному порядку.

Представник ОСОБА_1 Ляшук Є,В. у судовому засіданні повністю підтримав доводи заяви про перегляд заочного рішення та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення зави про перегляд зачного рішення, мотивуючи це наступним. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала першу повістку по справі про виклик до суду разом їз копією позовної заяви, тобто їй було відомо про те, що дана справа розглядається у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області. Далі пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відповідності до рішення Затоківсьокї селищної ради № 1918 від 17.04.2014 року здійснили розробку проекту землеустрою та надали його до Затоківсьокї селищної ради, тому доводи представника ОСОБА_1 про те, що права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку не порушені, не відповідають дійсності, також пояснив, що не погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 стосовно того, що обєкти, які її зобовязано знести, не розташовані на земельній ділянці, дозвіл на складання проекту землеустрою якої наданий ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки ці обставини вже встановлені Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2014 року за позовом ОСОБА_2 до Затоківської селищної ради, виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одесьокї області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відпровідача ФОП ОСОБА_1 про визнання частково протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, де вказано, що місце, яке було погоджено ФОП ОСОБА_1 для розміщення біотуалетів знаходиться у користуванні позивача ОСОБА_2

Представник Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одесьокї області у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином, причну своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення зашити заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше справа була призначена до розгляду на 31 липня 2014 року, відповідачка по справі про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчить особистий підпис відповідачки у судовій розписці (а.с. 26), однак у судове засідання відповідачка не зявилась, причину своєї неявки суду не повідомляла.

Таким чином, відповідачці було відомо про те, що у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області розглядається вказана справа, тобто твердження відповідача про те, що їй не було відомо про те, що у суді розглядається ця справа, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у змагальному процесі, безпідставні.

Так, відповідачка ОСОБА_1 мала можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити не правомірність винесеного судом рішення як при попередньому судовому засіданні, так і в стадії судового розгляду справи.

Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими представником позивача, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Далі, що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що позивачем не доведено порушення її права, тобто не доведено її права на звернення до суду, то, при розгляді справи було встановлено, відповідно, у рішенні вказано, що на підставі витягу про державну реєстрацію від 12.03.2012 року, ОСОБА_2 є власником ? частини комплексу магазинів, які розташовані за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий Берег, 67 «А». Рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одесьокї області № 1918 від 17.04.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проетку землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для експлуатації та обслуговування комплексу магазинів за адресою : : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий Берег, 67 «А».

Таким чином, суд першої інстанції, з посиланням на положення статті 120 Земельного кодексу України, яка передбачає, що у разі набуття права власності на будівлю до соби переходить право власності на земельну ділянку або її частину без зміни його цільового призначення, дійшов висновку про правомірність звернення позивача до суду.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 відносно того, що споруди, які її зобовязано знести не знаходяться на спірній земельній ділянці, судом встановлено наступне.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/4661/14-а від 30.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_1 про визнання частково протиправним та скасування рішення органу владних повноважень, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 12.06.2014 року №66 «По погодження субєктам підприємницької діяльності фізичним та юридичним особам розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на літній період 204 року» в частині погодження ФОП ОСОБА_1 встановлення тимчасових споруд біотуалетів з майданчиком для сміття. Ця постанова не була оскаржена та набрала законної сили 11.08.2014 року.

Згідно мотивувальної частини цієї постанови судом було досліджено та встановлено, що місце, яке погоджено ФОП ОСОБА_1 для розміщення біотуалетів знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_2, що підтверджується відповідними матеріалами справи (а.с. 51-53).

Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що споруди, які її зобовязано знести, не знаходяться на спірній земельній ділянці, також спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 не надано суду доказів неправильності та незаконності винесення вищевказаного рішення, так як судом були обєктивні досліджені та враховані усі обставини вищевказаної справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення до стану, яке існувало до порушення та демонтаж не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212-215, 231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення до стану, яке існувало до порушення та демонтаж залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: