Номер провадження: 22-ц/785/7537/15
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5, про стягнення авансу та трьох процентів річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської обласної області від 03 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 аванс у сумі 71487,72 грн. (що еквівалентно 3400 дол. США), 3% річних у сумі 7368,13 грн. та з ОСОБА_4 стягнути 100923,84 грн. (що еквівалентно 4800 дол. США) та 3% річних у сумі 10402,06 грн. а також стягнути понесені судові витрати. (а.с.148-151)

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в період з 28 серпня 2006 року по 20 травня 2011 року він за домовленістю з ОСОБА_3 в рахунок оплати за придбання житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3400 доларів США, а відповідачу ОСОБА_4 - у розмірі 4800 доларів США, однак відповідачі від укладення нотаріально посвідченого договору ухилились і рішенням суду у задоволенні його позову про визнання за ним права власності на житловий будинок відмовлено, та водночас отримані від нього грошові кошти відповідачі не повернули; за порушення грошового зобов'язання з повернення коштів відповідачі повинні нести відповідальність у розмірі 3% річних.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, посилаючись на відсутність своєї вини.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на наявність між сторонами договору завдатку, на факт отримання грошових коштів в якості оплати за оренду житла.

Третя особа: ОСОБА_5 просила ухвалити рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської обласної області від 03 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 71487,72 грн.; три процентів річних від простроченої суми у розмірі 6433, 85 грн., судові витрати у розмірі 790,05 грн., а всього - 78711,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 100923,84 грн.; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9083,14 грн., судові витрати у розмірі 790,05 грн., а всього - 111586, 24 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 03.08.2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 авансу у сумі 71487,72 грн., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 6433,85 грн., та судових витрат і ухвалити в скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечували ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі екв. 3400 дол. США, які за законом є авансом; та оскільки відповідач ухиляється від своїх грошових зобов'язань по поверненню позивачу грошових коштів, то повинна повернути аванс з урахуванням трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання за період з січня 2012р..

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 635, ч.1 ст.546 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору… Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2006 року за ОСОБА_3 визнано право власності на вказаний будинок, рішення про реєстрацію права власності за нею прийнято 17.02.2007р.(а.с.10.21)

28 серпня 2006 року ОСОБА_2 домовився про придбання у ОСОБА_3 успадкованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суму екв. 9500 дол. США. На підтвердження домовленості позивач передав, а відповідач ОСОБА_3 прийняла від нього грошові кошти у розмірі 1000 дол. США, назвавши отримані кошти завдатком, і зазначивши що залишок складає 8500 дол. США після отримання документів. При цьому відповідач у присутності позивача та своєї сестри ОСОБА_4 склала просту письмову розписку. На цій же письмовій розписці на зворотній стороні відповідач ОСОБА_3 записала власноруч про отримання нею від позивача грошових коштів у сумі 700 дол. США, зазначивши, що остаток боргу позивача складає 3070 дол. США. 29 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_3 на вказаній же розписці дописала, що отримала від ОСОБА_2 930 дол. США за будинок АДРЕСА_1, і що залишок боргу складає 1000 і 1070 дол. США, до Нового року. (а.с.8)

07 лютого 2011 року відповідач в доповнення до вищевказаної розписки склала додаткову розписку про отримання від ОСОБА_2 грошей у сумі 600 дол. США, зазначивши, що залишок боргу 1470 дол. США буде видано в найближчий час. 20 травня 2011 року відповідач доповнила вказану розписку про те, що ОСОБА_2 передав їй гроші у розмірі 170 дол. США, і залишок боргу 1300 дол. США буде виданий в кінці місяця. (а.с.9)

Водночас 10.10.2006 року відповідач ОСОБА_4, назвавши себе опікуном відповідача ОСОБА_3, отримала від ОСОБА_2 в якості авансу за продаж вищевказаного житлового будинку по АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 4800 дол. США, зазначивши, що у разі, якщо договір купівлі-продажу будинку не буде укладено, то вона зобов'язується повернути йому грошові кошти до 01 січня 2012 року. (а.с.7) Оригінали письмових розписок апеляційним судом досліджено.

Відтак встановлено, що у нотаріальній формі попередній договір між сторонами не укладався, і доказів направлення позивачу пропозиції про укладення в належній формі договору купівлі-продажу будинку відповідачами не надано. Та водночас колегія суддів зауважує, що між сторонами немає укладеного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку. Сплачені позивачем відповідачам грошові кошти не є коштами, що сплачені у рахунок належних з нього за договором платежів. А тому сплачені за розписками грошові кошти правильно визнані судом першої інстанції авансом. Така правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013р. по справі № 6-176цс12.

З огляду на зазначене, доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що сплачені кошти є завдатком, колегією суддів визнаються неспроможними. З рішенням суду, в межах оскарження, про стягнення з ОСОБА_3 авансу у сумі екв. 3400 дол. США, тобто у сумі 71487,72 грн. колегія суддів повністю погоджується.

Та між тим, із матеріалів справи вбачається, що позивач, у січні 2013 року, намагаючись захистити своє порушене право звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на спірний будинок, з посиланням на згадані прості письмові розписки. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.(а.с.11-14) З набуттям чинності рішення суду про відмову у позові ОСОБА_2 про визнання права власності у відповідача ОСОБА_3 виникло зобов'язання повернути позивачу безпідставно утримувані нею в якості авансу грошові кошти у сумі екв. 3400 дол. США. З огляду на те, що на відміну від розписки складеної ОСОБА_4, в написаній ОСОБА_3 розписці не було обумовлено дати, до якої вона зобов'язується повернути позивачу грошові кошти у разі неукладення договору купівлі-продажу, то правильним буде відліковувати обов'язок відповідача ОСОБА_3 повернути позивачу грошові кошти з 15 липня 2013 року, тобто з часу набуття законної сили судовим рішення про відмову позивачу у позові про визнання за ним права власності на будинок на підставі розписок відповідача. А тому, в межах позову, за період з 15 липня 2013 року до 08 червня 2015 року, тобто за 693 дні 3% річних, що підлягають стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_3, складають 4071,86 грн. В цій частині рішення суду слід змінити.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що відповідач і на теперішній час згодна укласти з позивачем договір купівлі-продажу, що саме відповідач не доплатив обумовлені кошти у сумі 1300 дол. США колегія суддів визнає неспроможними, оскільки за поясненнями позивача, він погодився передати відповідачу залишок грошових коштів тільки у разі нотаріального посвідчення договору, від укладення якого відповідач ухиляється, а зустрічні з ним уникає. Та за первісною розпискою залишок коштів він повинен сплатити після отримання документів. Пояснення позивача підтвердили у суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 та третя особа: ОСОБА_5

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційного оскарження - змінити.

На підставі ст.88 ЦПК України у зв'язку зі зміною рішення суду зміні підлягає і сума стягнутих судових витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської обласної області від 03 серпня 2015 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аванс у сумі 71487,72 грн.; три процентів річних від простроченої суми у розмірі 4071,86 грн., судові витрати в розмірі 755,60 грн., а всього стягнути 76315,18 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І.Дрішлюк