АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/106/15 Справа № 203/6927/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Підберезний Г. А. Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_4 26 квітня 2013 року близько 17:00 годин керуючи технічно справним автомобілем марки Форд -Мондео, д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Свердлова з боку вул. Ю.Савченко у напрямку вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську зі швидкістю 40 км/г. Під час руху ОСОБА_4, грубо порушуючи ПДР України, наближаючись до нерегульованого нерівнозначного перехрестя з вул. Шмідта, справа наліво в напрямку його руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на вказане перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем БМВ -Х5, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Внаслідок вищезазначеного ДТП, позивачу були спричинені матеріальні збитки у зв'язку з пошкодженням автомобіля, збитки у зв'язку з лікуванням, а також моральна шкода, у зв'язку з чим просив суд стягнути з Моторного (транспортне) страхового бюро України - 50000,00 грн. /страховий ліміт грошової відповідальності/ - у відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням автомобіля, стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - 151 625,37 грн, залишку суми матеріального збитку, пов'язаного з відновлювальним ремонтом автомобіля внаслідок ДТП, стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, Моторне (транспортне) страхове бюро України - 100 000,00 грн - у відшкодування моральної шкоди

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди внаслідок ДТП - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 110 248,03 грн. матеріальних збитків, у відшкодування шкоди внаслідок ДТП.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 1 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, - 229,40 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави - 873,08 грн. недоплаченого судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам матеріального характеру, а також 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на неповен з'ясування обставин справи ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 26 квітня 2013 року близько 17:00 годин керуючи автобілем марки Форд - Мондео, д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Свердлова з боку вул. Ю.Савченко у напрямку вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську зі швидкістю 40 км/г.

Під час руху ОСОБА_4, грубо порушуючи ПДР України, наближаючись до нерегульованого нерівнозначного перехрестя з вул. Шмідта, справа наліво в напрямку його руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на вказане перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем БМВ -Х5, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Такі дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.1ст.286 КК України і вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яким встановлені обставини ДТП і які в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Автомобіль марки Форд - Мондео, д/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_5 цивільна правова відповідальність якого не була застрахована.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд виходив з того, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ДТП доведена та у відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України суд прийшов до вірного висновку, що шкода завдана ДТП підлягає стягненню з ОСОБА_4, як з винної особи.

Проте стягуючи з ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 110 248, 03 грн. суд дійшов помилкового висновку, що саме ця сума є розмір заподіяної шкоди.

Згідно висновку експерта № ZU210513 про визначення матеріального збитку автомобілю позивача від 31.05.2013 року вартість матеріальних збитків завданих власникові автомобіля БМВ - Е53/Х5 державний номер НОМЕР_2 на момент проведення дослідження, станом на 26 квітня 2013 року складає 179 724 грн. 29 коп. При цьому ринкова вартість автомобіля було визначено в розмірі 179 724 грн. 29 коп.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв'язку з чим з відповідача ОСОБА_4, як з винної особи, підлягають стягненню 179 724 грн. 29 коп. вартість матеріальних збитків завданих автомобілю та витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 600 грн., що підтверджується наявною квитанцією матеріалах справи.

Під час вказаної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді:закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця без неврологічних порушень закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновків судово - медичної експертизи № 1930 - Е від 30.05.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров'я.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач в період з 26 квітня 2013 року по 24 травня 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні.

Таким чином підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 шкода заподіяна внаслідок ДТП пов'язана з лікуванням позивача в розмірі 3 818 грн. 92 коп.: з яких 803, 92 грн. на придбання ліків призначених лікарем травматологічного відділення під час лікування у травматологічному відділенні та 3 015 грн. на лікування у ТОВ Медичний Центр «АНГЕЛДЕНТ» пошкоджених зубів внаслідок ДТП, що підтверджується медичною випискою з історії хвороби копіями чеків, які містяться в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону в разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, -Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі -МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, у разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2012 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у відповідних випадках - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України, суд послався на те, що ОСОБА_3 не звернувся після ДТП у передбачений законом термін до останнього у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Під час апеляційного розгляду даної справи колегію суддів оголошувалась перерва для надання можливості ОСОБА_3 звернутися з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування страхових виплат, яке відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропуском однорічного строку на подання відповідної заяви.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 86, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати пов'язані із проведенням експертизи автомобіля у розмірі 1 200 грн., що підтверджується до прибуткового касового ордера № 2105, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_3 уклав договір про надання юридичних послуг з ТОВ юридична компанія «Юстус», в якому у п. п.2.1.1. зазначено про надання правової допомоги замовнику, як цивільному позивачу та потерпілому у кримінальному провадженні. Вартість послуг та дій передбачених цим договором складає 16 000 грн. Проте в матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт, а також доручення юридичної компанії її працівнику на надання правової допомоги ОСОБА_3 по даній цивільній справі. В матеріалах справи містяться лише копії довіреностей ОСОБА_3 на представництво його інтересів фізичним особам: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2

Крім того, надані позивачем квитанції про оплату юридичних послуг ТОВ юридична компанія «Юстус» не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки на містять інформацію стосовно предмета доказування.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що внаслідок ДТП позивачу спричинена моральна шкода, але визначаючи розмір моральної шкоди 1000 грн., суд першої інстанції не застосував вимоги ст.. 23 ЦК України та не врахував того, що позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань внаслідок ушкодження здоров'я, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень та характер і тривалість страждань, враховуючи характер правопорушення, у результаті якого отримана моральна шкода, застосовуючи принципи розумності та справедливості, суд апеляційної інстанції вважає, що сума у розмірі 3 000 грн. буде обґрунтованою для відшкодування моральної шкоди, яку отримав позивач внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, суд першої інстанції вирішуючи питання про стягнення судового збору, прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 873, 08 грн. недоплаченого судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам матеріального характеру, а також 243, 60 грн. за вимоги майнового характеру.

В цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно ст.. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь держави в розмірі 1 867 гривень 63 копійки (1853, 43 грн. за вимоги майнового характеру + 243, 60 грн. за вимоги немайнового характеру - 229, 40 грн. сплачений позивачем судовий збір = 1 867, 63 грн.)

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319, 367 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 110 248, 03 грн. матеріальних збитків та 1 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 185 343 грн. 21 коп. (сто вісімдесят п'ять тисяч триста сорок три гривні 21 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. (три тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 873 грн. 08 коп. судового збору, а також 243, 60 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 867 гривень 63 копійки.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко