У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 16 січня 2013 року ОСОБА_3 було відкрито кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 50 тис. грн. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він, незважаючи на вимоги, не погасив.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 52 182 грн. 54 коп.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором, зокрема тіло кредиту у розмірі 28 396 грн. 91 коп. прострочене тіло кредиту у розмірі 10 087 грн. 91 коп., відсотки у розмірі 13 700 грн. 72 коп. та судові витрати у розмірі 521 грн. 86 коп.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 13 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області ухвалено 26 лютого 2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 участі не приймав, а його представник отримав копію цього рішення 03 березня 2015 року. При цьому відповідач звернувся із апеляційною скаргою 13 березня 2015 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29 квітня 2015 року зазначену апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням вимог ухвали цього ж суду від 26 лютого 2015 року про залишення її без руху.

Відповідач повторно звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, яку подав 12 травня 2015 року, тобто поза межами встановленого законом строку.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення районного суду, ОСОБА_3 посилався на те, що ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги він отримав 05 травня 2015 року.

Проте апеляційний суд належним чином не перевірив зазначених посилань заявника при визначенні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а вказав на ненаведення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження починаючи з 03 березня 2015 року, хоча він 13 березня 2015 року звернувся із апеляційною скаргою та до отримання ухвали про її повернення вважав, що не пропустив строк на апеляційне оскарження.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Апеляційний суд не звернув уваги й на те, що, відповідач не оскаржив ухвалу цього ж суду про повернення апеляційної скарги в касаційному порядку, а відразу ж звернувся із новою апеляційною скаргою, в якій усунув недоліки, які стали підставою для повернення, що свідчить про незгоду із ухваленим рішенням суду першої інстанції та реалізацію його конституційного права на оскарження судового рішення.

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України судове рішення апеляційного суду не може вважатися законними та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська