Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1493/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В.І.
Категорія 48 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Худякова А.М.,

суддів : Кочетова Л.Г.,

Матюшенка І.В.,

при секретарі судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з ОСОБА_2 з 2004 року по 2012 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбано квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Dаеwоо Nехiа, д.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Крім того, як зазначила позивачка, під час шлюбу було придбано інше майно, а саме: кухонний гарнітур, мікрохвильову піч, холодильник, газову плиту, меблеву стінку, килим та килимові покриття, чотири карнизи, тюлі, чотири люстри, телевізор, ДВД-плеєр, відеомагнітофон, дитячу меблеву стінку, диван, пральну машинку, бойлер, спальний гарнітур, масляний обігрівач, вхідні двері та два металопластикових вікна.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 відмовляється поділити все нажите під час шлюбу майно в добровільному порядку, позивачка на підставі ст.60,70,71 СК України просила в судовому порядку визнати вище перелічене майно об'єктом спільної сумісної власності сторін та визнати за нею право власності на спірну квартиру, а за відповідачем право власності на автомобіль та інше перелічене рухоме майно.

У травні 2014 року ОСОБА_4, яка притягнута в якості третьої особи по справі, звернулася з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на вхідні двері, вартістю 1300 грн., два металопластикових вікна, вартістю 4000 грн., газову плиту «Indesit», вартістю 1299 грн., бойлер «Gorenie», вартістю 1700 грн., що встановлені у квартирі АДРЕСА_3, а також на меблеву стінку «Вікторія Нова», вартістю 2000 грн., меблеву стінку «Соня - «Люкс», вартістю 2000 грн., набор меблів для кухні «Оля 2,6-2,0», вартістю 2000 грн., кухонний стіл і чотири стільці, чотири килимові покриття, вартістю 1500 грн., чотири карнизи, вартістю 400 грн., та три люстри, вартістю 500 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що все перелічене майно вона придбала за особисті кошти і надала сторонам у користування.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2014 року (протокольно) позов ОСОБА_4 об'єднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_3

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, та автомобіль «Daewoo Nexia», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Розділено вказане майно між сторонами, а саме: визнано за ОСОБА_3 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль «Daewoo Nexia», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

У решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_4 про визнання права власності на майно сторонами не оскаржується, тому його законність і обґрунтованість в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 14.06.2006 року була придбана в період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з оформленням договору на ім'я відповідача.

26 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до положень ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21.12.2007 року, зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції не взяв до уваги, що сторонами не визначались частки в майні, а тому дійшов передчасного висновку про можливість задоволення позову в цій частині.

Враховуючи викладене, та, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не подали відповідно до цивільного-процесуального законодавства доказів про дійсну вартість спірної квартири та автомобіля на час розгляду справи, а суд їх не добув, колегія суддів відповідно до ст.309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в частині розподілу квартири АДРЕСА_2, та автомобіля "Dаеwоо Nехiа", 2008 року випуску, визнання за ОСОБА_3 право особистої власності на вказану квартиру, визнання за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль "Dаеwоо Nехiа", 2008 року випуску і ухвалює в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року в частині розподілу квартири АДРЕСА_2, та автомобіля "Dаеwоо Nехiа", 2008 року випуску, та визнання за ОСОБА_3 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 визнання за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль "Dаеwоо Nехiа", 2008 року випуску - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді