Провадження № 22ц/784/2150/15 Головуючий суддя першої інстанції Батченко О.В.
Категорія 55 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Наконечного Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_2 та Чорноморського державного університету імені Петра Могили

на рішення

Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до Чорноморського державного університету імені Петра Могили про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Чорноморського державного університету імені Петра Могили (далі - ЧДУ ім. П.Могили, університет) про стягнення 32144 грн. 28 коп. заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з листопада 2010 року по липень 2012 року, 6293 грн. 76 коп. інфляційних збитків (компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - далі компенсація), 30 000 грн. моральної шкоди. Позивач також просив про відшкодування 3100 грн. судових витрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 14 липня 2006 року по 15 серпня 2012 року працював на посаді проректора з навчальної та наукової роботи у Південнослов'янському інституті ПрАТ «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет». Одночасно, з 14 липня 2006 року по 16 липня 2012 року він працював за сумісництвом на посаді першого проректора Південної академії підвищення кваліфікації кадрів Міністерства промислової політики (далі - Південна академія), правонаступником якої з 13 серпня 2014 року є ЧДУ ім. П. Могили. Під час звільнення з посади, яку він (позивач) обіймав за сумісництвом, йому не була виплачена заробітна плата за період з листопада 2010 року, яку він разом з вказаною компенсацією та моральною шкодою просив стягнути з відповідача.

У червні та липні 2015 року позивач збільшив частково позовні вимоги та просив стягнути 24621 грн. 80 коп. інфляційних збитків та 50000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 32144 (тридцять дві тисячі сто сорок чотири) грн. 28 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, 3000 (три тисячі) грн. відшкодування немайнової (моральної) шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З відповідача на користь держави стягнуто 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць, що становить 1243 (одна тисяча двісті сорок три) грн. 94 коп.

Сторони оскаржили рішення суду в апеляційному порядку.

Позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 24621 грн. 80 коп. компенсації, стягненні 3000 грн. моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове, про стягнення вказаних ним в позові сум в повному обсязі. Також, позивач просить стягнути 3900 грн. витрат на правову допомогу.

В свою чергу ЧДУ ім. П. Могили просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та залишити позовну заяву без розгляду.

На думку апелянтів, суд не взяв до уваги їх доводів та дав неправильну оцінку доказам у справі.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія судів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ЧДУ ім. П Могили є правонаступником Південної академії на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 716-р від 13 серпня 2014 року «Про реорганізацію Південної академії підвищення кваліфікації кадрів Міністерства промислової політики».

Позивач працював на посаді першого проректора Південної академії з окладом за штатним розписом за сумісництвом з 14 липня 2006 року. Наказом ректора вказаного закладу від 16 липня 2012 року № 26-К, його звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та сплатою компенсації за 273 календарних дня невикористаної відпустки.

На час звільнення йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 32144 грн. 28 коп.

Встановивши зазначене, суд обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 102-1, 116, 117 КзПП України стягнув з відповідача на користь позивача вказану заборгованість по заробітній платі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації, суд виходив з недоведеності помісячної заборгованості по заробітній платі, а отже не взяв до уваги розрахунків позивача.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна.

Компенсація несвоєчасно виплаченої зарплати - втрат, понесених працівником у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати й інфляційних процесів, здійснюється на підставі Закону «Про компенсації громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050 (далі - Закон ), який набрав чинності з 01 січня 2001 року.

Постановою Кабінету міністрів України було затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Постанова КМУ № 159), за якою проводиться компенсація з 01 січня 2001 року. Саме на цю постанову посилається позивач в позовній заяві.

Як виходить з наданого суду ЧДУ ім. П.Могили розрахунку заборгованості по заробітної платі, заборгованість в розмірі 32144 грн. 28 коп. нарахована з листопада 2010 року по день звільнення відповідача (а.с. 17-19). Проведення таких розрахунків зроблено бухгалтерією закладу, що підтверджено представником позивача в апеляційному суді.

Виходячи з цього, висновки суду про невизначеність періоду за який не виплачена нарахована заробітна плата та відсутність розрахунків позивача щодо сум компенсації, а отже і відсутність підстав для нарахування компенсації суперечать доказам у справі.

Виходячи з порядку нарахування компенсації, визначеною в Постанові КМУ № 159, її сума складає 16041 грн. 11 коп., яка і підлягає стягненню на користь позивача. Визначаючи розмір компенсації, колегія суддів погоджується з наданими позивачем розрахунками, за виключенням компенсації нарахованої ним у липні 2012 року в розмірі 9508 грн. 82 коп. Фактично за період серпня 2012 року по липень 2015 року (період розрахунку) компенсація втрати частини заробітної плати склала 928 грн. 12 коп.

Також, колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з висновками суду щодо відшкодування моральної шкоди.

Встановивши, порушення трудових прав позивача, суд у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України дійшов правильного висновку, що позивачу завдана моральна шкода , яка підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, визначаючи суму компенсації моральних страждань суд не врахував відсутність тяжких наслідків для позивача через порушення його прав. У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суму компенсації моральної шкоди слід зменшити до 500 грн.

Виходячи з об'єму задоволених позовних вимог та кількості годин судових засідань - відшкодуванню підлягають 1500 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Визначаючи розмір відшкодування на правову допомогу, колегія суддів враховує положення ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України, які регламентують межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, положення про граничні розміри компенсації таких витрат, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» та положення Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Так, вказані витрати не можуть перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому вказані 40 відсотків є максимальною сумою за годинну оплату послуг.

Всього представник позивача брав участь у судових засіданнях тривалістю дві 2 (дві) години 24 (двадцять чотири) хвилини. Враховуючи положення вказаних нормативно - правових актів колегія суддів визначає компенсацію, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача за всі надані юридичні послуги. Також позивачу надано досудові консультації. Отже витрати, що підлягають відшкодуванню визначаються виходячи з вимог вказаних нормативно - правових актів та доведеності витрат на судову та позасудову правову допомогу.

Таким чином, рішення суду у відповідності до п. 3.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення. Вказане рішення в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Чорноморського державного університету імені Петра Могили задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року в частині відмови позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення цих вимог.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди, та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Чорноморського державного університету імені Петра Могили 16041 грн. 11 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, 500 грн. моральної шкоди, 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Чорноморського державного університету імені Петра Могили 1031 грн. 67 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення в частині стягнення заробітної плати залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: