АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/103/15-ц
Справа №22-ц/791/1371/2015 Головуючий в І інстанції Іванцова Н.К.
Категорія: 30 Доповідач: Кутурланова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Кутурланової О.В.
Суддів:Орловської Н.В.
Майданіка В.В.
При секретарі:Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 04.08.2006 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, у якому проживала разом зі своїм неповнолітнім сином. Скориставшись тим, що через засудження вона була позбавлена можливості зареєструвати у передбаченому законом порядку право власності на даний будинок, відповідач, який є її рідним братом, 14.07.2015 року отримав свідоцтво про право власності на будинок, вселився в нього, і частину будинку почав здавати в оренду, отримуючи від цього дохід, що за 46 місяців склав 92000,00 грн., який з підстав визначених ст. 1214 ЦК України, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь.

Оскільки відповідач чинив перешкоди в користуванні належним їй будинком, не допускаючи до нього, вона була змушена протягом тривалого часу орендувати помешкання для їх з сином проживання, на що нею було витрачено 5250,00 грн., які просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь.

Крім того позивачка просила суд на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача на її користь 20000,00 грн., обґрунтовуючи її заподіяння вимушеними та тривалими змінами в організації свого життя внаслідок перешкод, що чинив відповідач у користуванні спірним будинком.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 5000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 50,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В частині заявлених позовних вимог про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди та відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не визнала, вважаючи їх необгрунтованими належними доказами, у зв'язку з чим просила суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частково задовольняючі позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з факту доведеності її заподіяння винними діями відповідача, який чинив перешкоди позивачці у володінні та користуванні своєю власністю та настанням у зв'язку з цим вимушених та тривалих змін в організації її життя, що призвели до моральних страждань.

Як підставу для відмови в задоволені позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування матеріальної шкоди суд зазначив відсутність належних, достовірних та беззаперечних доказів в обгрунтуванні зазначених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на наданих сторонами та досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року №4 (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 04.08.2006 року за нотаріально посвідченим договором ОСОБА_6 отримала у дар від матері ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, в якому проживала разом з матір'ю та сином.

01.11.2008 році ОСОБА_7, яка є матір'ю сторін у справі, померла.

Відповідно до відомостей, викладених у довідці про звільнення ОСОБА_6 відбувала покарання у місцях позбавлення волі згідно вироку Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 11.12.2009 року. (а.с.21)

З 11.12.2009 року по 30.10.2013 рік в строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 24.03.2009 по 10.12.2009 року.

Оскільки договір дарування у передбаченому законом порядку зареєстровано не було, відповідач, який є рідним братом позивачки, за час перебування позивачки у місцях позбавлення волі отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на спірний будинок та вселився в нього.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2013 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.07.2009 року серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5, скасовано його державну реєстрацію та визнано за ОСОБА_6 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2015 року усунуто ОСОБА_6 перешкоджали у користуванні спірним житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_5 з нього.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що після набрання законної сили рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2009 року на ім'я ОСОБА_5 та визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_6 у відповідача відпали законні підстави для володіння та користування спірним будинком, проте він продовжував в ньому проживати, здійснюючи тим самим перешкоди в реалізації позивачкою її права власності.

З огляду на те, що вселення позивачки в належний їй будинок відбулося лише в ході виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.03.2014 року, враховуючи те, що внаслідок порушення права власності ОСОБА_6 змушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення, винайняти житло для тимчасового проживання, стати на облік в центрі реабілітації бездомних, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що з вини відповідача позивачці заподіяна моральна шкоди, яка полягає в порушення її права власності та дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, розмір якої визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Посилання ОСОБА_5 на наявність між сторонами спору стосовно відшкодування коштів, витрачених ним на ремонт спірного будинку та факт розташування житлового будинку на належній йому земельній ділянці, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, до уваги колегія суддів не приймаються, оскільки у зв'язку з визнанням права власності на спірний будинок за ОСОБА_6 у відповідача відпали законні підстави для володіння та користування вказаним нерухомим майном.

Крім того, необгрунтованими, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 стосовно наявності підстав для стягнення з відповідача на її користь матеріальних витрат, понесених нею на оренду житла та відшкодування на її користь доходів, отриманих відповідачем від здачі спірного житлового будинку в оренду, оскільки належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу для задоволення вказаних позовних вимог, позивачкою як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції надано не було, в той час як доказування, згідно ч.4 ст.61 ЦПК України не може грунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді