_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/241/15
УХВАЛА

21.05.2015 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну порядку виконання рішення суду по цивільній справі № 520/13476/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним правочином,

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2015 року представник заявника звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить суд змінити порядок виконання виконавчого листа № 520/13476/13-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 13.10.2014 року; постановити ухвалу про заміну порядку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року шляхом накладення першочергового стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року унеможливлюється фактичною відсутністю рухомого майна боржника, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання зявився представник заявника, заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви не заперечував.

Інші сторони по справі судове засідання сторони не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_4 про зміну порядку виконання рішення суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/13476/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним правочином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 - задоволено. Визнано удаваним правочином договір позики про отримання грошових коштів у борг від 15 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Визнано, що насправді сторони вчинили договір про пайову участь в будівництві житла, який сторонами виконаний. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 15.10.2013 року, а саме: знято арешт з квартири № 3 А в будинку № 1 по провулку Маланова в м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_2; знято арешт з квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,41 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року, в якій просить скасувати рішення суду від 20.05.2014 року і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити та стягнути за договором позики на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 1 057 876 грн. з ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти на виплату судового збору та відмовити в повному обсязі в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, посилаючись на те, що з рішенням суду не згодні, вважають, що судом не була надана відповідна правова оцінка доказам, а також порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_4 було задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним правочином скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 057 876 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 гривень та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 827 гривень.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року залишено без змін, розгляд справи закінчено.

17 жовтня 2014 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 520/13476/13-ц, який виданий 13.10.2014 року про стягнення грошової суми в розмірі 1 063 144 гривень.

Крім того, державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції того ж дня, а саме 17 жовтня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Під час вчинення виконавчих дій було встановлено, що боржнику належить таке нерухоме майно: квартира № 3-а, що розташована в м. Одеса по провулку Маланова, буд. 1; квартира № 1-а, що розташована в м. Одеса по вул. Різовська, буд. 18; земельна ділянка № 948, загальною площею 0,072 га, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, СТ "Прибой".

Проте, боржником ОСОБА_2 вимоги вказаного вище виконавчого документа, в строк для добровільного виконання, не виконано. Жодних дій для погашення боргу перед ОСОБА_1 1.М. не вчинено.

20.02.15р. постановою головного державного виконавця другого відділу ДВС в Приморському районі м. Одеси ОСОБА_6 було оголошено в розшук рухоме майно боржника, а саме автомобілі: VOLVO 740, 1990 р.в., д.н.з. 04630 OA, VOLVO S80, 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, VOLVO 760, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, що належить боржнику ОСОБА_2 20.02.15р. (копія додається).

20.02.15р. постановою головного державного виконавця другого відділу ДВС в Приморському районі м. Одеси ОСОБА_6 було накладено арешт на земельну ділянку № 948, загальною площею 0,072 га, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, СТ "Прибой".

11.03.2015р. постановою головного державного виконавця другого відділу ДВС в Приморському районі м. Одеси ОСОБА_6 було накладено арешт на судно типу - прогулянкове, назва судна - "uа 0164 На", район та умови плавання - внутрішні водні шляхи України, порт припису - м. Харків, яке належить боржнику ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до приписів гл. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання рішення суду забезпечується накладенням стягнення на кошти та доходи боржника, та, у разі їх відсутності, на рухоме майно боржника, після чого накладається стягнення на нерухоме майно боржника в межах суми боргу.

Статтею 32 вказаного Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Представник заявника у судовому засіданні стверджував, що частини рухомого майно боржника, на яке накладено арешт та оголошено в розшук, взагалі не існує. Так, автомобіль VOLVO 740, 1990 p.в., д.н.з. 04630 OA ОСОБА_2 було продано (про що була видана довіреність) ще у 2000 році. Проте, з огляду на те, що зазначений транспортний засіб продавався по довіреності, право власності на нього й до сьогодні зареєстроване за ОСОБА_2 Фактично місцезнаходження та подальша доля автомобіля VOLVO 740, 1990 p.в., д.н.з. 04630 OA, вже більше ніж 15 років невідомі.

Щодо автомобіля, VOLVO 760, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, пояснила, що зазначений транспортний засіб приблизно 5 (п'ять років) тому було конфісковано на державному кордоні Польщі та України адже, як виявилося, він було оголошено в розшук в на території Польщі.

Стосовно третього автомобіля марки VOLVO S80, 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, зазначила, що вказане авто боржник, ОСОБА_2, з метою затягнення виконавчого провадження та невиконання рішення суду, переховує в підземному паркінгу своїх знайомих.

Щодо судна типу - прогулянкове, назва судна - "uа 0164 На", район та умови плавання - внутрішні водні шляхи України, порт припису - м. Харків, зазначила, що за портом припису воно відсутнє. Останнього разу сторона стягувача бачила його в смт. Затока. На теперішній час достовірно відомо, що вказаний плавальний засіб боржник також переховує, а тому державний виконавець не може накласти на нього стягнення.

З огляду на вищевикладене, заявник вважає, що виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22.09.14р. унеможливлюється фактичною відсутністю рухомого майна боржника. У зв'язку з чим сторону стягувача позбавлено можливості захисту свого законного права на стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1 057 876.00 грн., судового збору у розмірі 3 441. 00 грн. й судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1827, 00 грн.

Однак, суд не може погодитись із вищезазначеними твердженнями представника позивача у звязку з тим, що жодних доказів викладених обставин матеріали справи не містять.

Крім того, слід зазначити, що порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах

у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей,

достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У звязку з наведеним, суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на положення Глави 5 Закону України «Про виконавче провадження», так як вказаною Главою регламентуються особливості звернення стягнення на майно боржника юридичної особи, якою боржник ОСОБА_2 не являється.

Статтею 63 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі

відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У звязку з тим, що доказів відсутності рухомого майна боржника чи недостатності його вартості для погашення боргу суду надано не було, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає за доцільне у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну порядку виконання рішення відмовити.

Крім того, представник заявника стверджує, що після накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2, останній, з метою ухилення від сплати вказаного боргу, почав навмисно в судовому порядку позбавлятися його та намагатися перереєструвати його на інших осіб, зокрема свого сина ОСОБА_7 та товариша ОСОБА_8

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.15р. по справі № 522/1849/15-ц було задоволено позов ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним та визнано права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_7

На підставі вказаного рішення син боржника, ОСОБА_9, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції незаконними та скасування постанови від 17.10.14р. про накладення арешту та заборони відчуження на все майно боржника.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.15р. по справі №815/1087/15 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 та зобов'язано Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції винести в рамках ВП № 45140901 постанову про зняття арешту з квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. Маланова. 1. кв. 3-а. Рішення законної сили не набрало, адже було оскаржено ОСОБА_4 до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.15р. по справі №522/1869/15-ц було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру № 1-а, що розташована в м.Одеса по вул. Різовська, буд. 18 за ОСОБА_8

Зазначені судові рішення не набрали законної сили та оскаржуються ОСОБА_4

Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягаючими примусовому виконанню.

Судове рішення це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Нормами ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Таким чином, на думку суду, не можна повязувати акти правосуддя з намірами сторони позбавитись свого майна.

Статтею 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Підставою для застосування правил вказаних статей є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим. У звязку з тим, що заявником таких обставин наведено не було, суд вважає за доцільне у задоволенні заяви відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373 ЦПК України, статті 33, 36 Закону України "Про виконавче провадження" суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про зміну порядку виконання рішення суду по цивільній справі № 520/13476/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним правочином залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.