АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/573/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 та до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 та до ОСОБА_7, яким просило суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 у сумі 2014974,45 грн., мотивуючи про те, що ОСОБА_6, як позичальник, отримала від банку на підставі кредитного договору кредит у сумі 112000,00 доларів США зі сплатою не пізніше 13-го числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі 1509,32 доларів США, строком до 12.05.2023 включно. Виконання позичальником кредитних зобов'язань за цим договором забезпечено договором поруки, укладеним між банком та ОСОБА_7, як поручителем. Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед банком, останній звернувся з цим позовом до суду про солідарне стягнення на свою користь цієї заборгованості з позичальника та поручителя.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для вирішення справи, та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що висновки суду першої інстанції про початок перебігу строку позовної давності з 06.01.2011 (часу виставлення банком позичальнику вимоги про розірвання договору з достроковим погашенням заборгованості) є хибними, оскільки кредитним договором передбачено, що він є розірваним лише після погашення заборгованості, що не мало місця. Також апелянт вказує на те, що строк позовної давності розпочнеться після 12.05.2023 (кінцевої дати виконання позичальником своїх зобов'язань, яку передбачено кредитним договором). Наявність виконавчого напису нотаріуса, у ході виконання якого частково погашено заборгованість перед банком, з урахуванням фактично наявного в позичальника боргу по кредитному договору, не свідчить про безпідставність позовних вимог банку про його стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого заявлено відповідачем.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно кредитного договору №895/03-021-104, укладеного 13.06.2008 між ПАТ «Укрсоцбанк», який на момент укладення договору мав назву акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_6, як позичальником, остання отримала кредит у сумі 112000,00 доларів США зі сплатою не пізніше 13-го числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі 1509,32 доларів США, що включають в себе заборгованість по кредиту і процентам, із кінцевим строком виконання до 12.05.2023 включно. У разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (ануїтетного платежу), процентів, комісій позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення, що передбачено п.4.1 кредитного договору.

Виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань забезпечено, зокрема, договором поруки від 13.06.2008, укладеним між банком та ОСОБА_7, як поручителем, згідно статті 1 якого у разі порушення ОСОБА_6 її зобов'язань по кредитному договору від 13.06.2008 №895/03-021-104 поручитель відповідає перед ПАТ «Укрсоцбанк» як солідарний боржник щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу).

Згідно розрахунку заборгованості позивачем станом на 16.09.2014 ОСОБА_6 має сплатити позивачу 2014974,45 грн., з яких 1337261,85 грн. - тіло кредиту, 547289,39 грн. - відсотки за користування кредитом, 20340,75 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 75626,78 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків та 34455,67 грн. - комісія.

Згідно довідки Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції 19.11.2014 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №1516 від 22.04.2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1) для погашення заборгованості позичальника за кредитним договором від 13.06.2008 №895/03-021-104 в сумі 109640,36 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.03.2011 становило 870248,43 грн. У результаті реалізації вказаного майна вимоги кредитора задоволено на суму 241 797,63 грн., виконавчий документ повернуто позивачу з частковим виконанням в листопаді 2011 року з можливістю повторного пред'явлення до виконання строком до грудня 2012 року.

При розгляді даної справи по суті, відповідачами було заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; ч.5 ст. 261 ЦК України - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Також згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з мотивів спливу строків позовної давності, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Якщо в результаті дослідження у судовому засіданні доказів встановлено, що право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст.80 ЦК України постановляє рішення, яким відмовляє в позові у зв'язку із закінченням давності, при визнанні причин пропущення такого строку поважними, порушене право має бути захищене.

Таким чином, суд першої інстанції, при постановленні рішення по даній справі, в порушення вимог закону невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до постановлення судом незаконного рішення, яке підлягає скасуванню, згідно ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позову, але з інших підстав та мотивів.

Для вирішення даної спору по суті слід виходити з наступного.

Пунктом 3.2.5 кредитного договору від 13.06.2008 №895/03-021-104 передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язань по належному поверненню суми кредиту та інших платежів, передбачених цим договором, кредитор має право письмово повідомити позичальника про розірвання договору, наслідком чого є дострокове, протягом 30-ти днів від дня отримання відповідної письмової вимоги, виконання позичальником всіх своїх зобов'язань.

Письмовим повідомленням від 06.01.2011 (а.с.29) позивач скористався вказаним вище правом та повідомив позичальника про необхідність дострокового виконання зобов'язань останнього за кредитним договором на суму 124 446,26 доларів США. Дане повідомлення відповідачка ОСОБА_6 отримала 13.01.2011 року, про що свідчить рекомендований лист з поштовою відміткою.

Не отримавши від відповідача задоволення у 30 денний термін своєї вимоги, банк скористався своїм правом, передбаченим п.3.2.4 договору кредиту та звернувся до приватного нотаріуса за отриманням виконавчого напису на звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис нотаріуса за № 1515 від 21.04.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі розміром 109640 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 870 248,43 грн. було пред'явлено до виконання до Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ і в процесі виконання реалізоване іпотечне майно.

У результаті реалізації вказаного майна вимоги кредитора задоволено на суму 241 797,63 грн., виконавчий документ повернуто позивачу з частковим виконанням в листопаді 2011 року з можливістю повторного пред'явлення до виконання строком до грудня 2012 року.

Оскільки незадоволеними залишилися вимоги кредитора на загальну суму 628 450,80 грн. колегія суддів приходить до висновку про наявність порушеного права ПАТ «Укрсоцбанк» з боку відповідачів, які належнім чином не виконали свої кредитні зобов'язання перед банком.

Однак порушене право позивача, за захистом якого він звернувся з даним позовом, не може бути відновлено виходячи з наступного.

Відповідно до правового висновку ВСУ від 23.01.2015 у справі №6-190цс14, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Із вказаного висновку ВСУ слідує, що пред'явлення кредитором вимоги про дострокове виконання позичальником своїх зобов'язань, передбаченої кредитним договором, що мало місце у даному випадку, змінюється строк виконання зобов'язання, який обраховується з дня її пред'явлення.

Оскільки вимогу про дострокове повне повернення позичальником кредиту банк пред'явив 06.01.2011 року, то відповідач повинна була сплатити усі належні платежі за вищезгаданим договором кредиту протягом 30 календарних днів від дня отримання такого повідомлення , тобто до 14.02.2011 року.

Таким чином початок перебігу трирічного строку позовної давності для ПАТ«Укрсоцбанк» настав з 14.02.2011 року - з наступного дня після настання дати кінцевого розрахунку в повному обсязі за договором кредиту .

Однак з позовом про стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя до суду банк звернувся лише 06.11.2014, тобто, пропустивши 3-річний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України для пред'явлення вимог до позичальника, та 6-місячний строк, встановлений ч.4ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимог до поручителя.

Позовна давність відповідно до вимог ст. 264 ЦК України переривається лише у разі пред'явлення позову до одного з кількох боржників, тому отримання та звернення до виконання кредитором виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки не перериває строків позовної давності .

При цьому доказів добровільного погашення заборгованості відповідачами, починаючи з 06.01.2011, які б згідно ч.1 ст.264 ЦК України свідчили про переривання перебігу строку позовної давності, позивачем суду не надано, як і не надано доказів поважності пропущення банком строків позовної давності.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 та до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості має бути відмовлено в повному обсязі в зв'язку зі спливом позовної давності, згідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задоволити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 та до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - скасувати .

В задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 та до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :