Справа № 212/2437/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 лютого 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Пустовіт О.Г.,

при секретарі - Гарасюта Л.К.,

розглянувши у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на обставини, що 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 12742,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № KRKWGK00151053 від 20 лютого 2008 року. Відповідно до умов договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 43,90м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

13 квітня 2012 року та 16 серпня 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Дане обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень нерухомого майна за №12395926 від 13.04.2012 та №12879635 від 16.08.2012.

Договір іпотеки було укладено 20 лютого 2008 року, а арешти накладені у 2012 році, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Таким чином позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Представник позивача направила заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 12742,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № KRKWGK00151053 від 20 лютого 2008 року. Відповідно до умов договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 43,90м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

13 квітня 2012 року та 16 серпня 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Дане обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12395926 від 13.04.2012 та №12879635 від 16.08.2012 (а.с.11).

Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 20 лютого 2008 року, а постанови про накладання арештів були винесені у 2012 році, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» у заставодержателя є право звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

В силу ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з під арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право застави 20 лютого 2008 року, дане обтяження на підставі договору іпотеки зареєстроване у встановленому порядку, а постанови про арешт майна боржника 13 квітня 2012 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості її реєстрації за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ПАТ КБ «ПриватБанк» як обтяжувач, який раніше зареєстрував обтяження, має вищий пріоритет перед іншими обтяжувачами.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, існують підстави для звільнення майна з-під арешту.

На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 224 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арештів, накладених 13 квітня 2012 року за №12395926 та 16 серпня 2012 року за №12879635 державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 майно, що є предметом іпотеки, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 43,90 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" прав іпотекодержателя щодо 3-кімнатної квартири, загальною площею 43,90 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Г. Пустовіт