У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Віньковецької районної ради Хмельницької області, ОСОБА_5, Віньковецької центральної районної лікарні про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працював головним лікарем Віньковецької центральної районної лікарні за контрактом, укладеним між ним та Віньковецькою районною радою Хмельницької області. Вважав, що звільняючи його з посади головного лікаря Віньковецького району голова цієї Ради та Віньковецька районна рада Хмельницької області порушили вимоги трудового законодавства. За контрактом він був призначений на посаду головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні в квітні 2014 року, але звільнили його як головного лікаря в травні 2014 року, за вимогою голови районної ради ОСОБА_5, оскільки в усній бесіді останній повідомив, що не може співпрацювати з ним. Звільнений був під час перебування на амбулаторному лікуванні. Сесія районної ради прийняла рішення про його звільнення з роботи під тиском, оскільки в залі були присутні люди в масках, з бейсбольними бітами, члени Хмельницького ВО «Майдан» та ВО «Правий сектор» та з порушенням процедури поіменного голосування по даному питанню, встановленого ст. 29 Регламенту. Також не вказано підстави звільнення його із займаної посади.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд: скасувати рішення 28 сесії 6 скликання Віньковецької районної ради Хмельницької області від 15 травня 2014 року № 6-28/2014 «Про звільнення головного лікаря Віньковецького району ОСОБА_4»; поновити його на посаді головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні з 15 травня 2014 року; стягнути з Віньковецької районної ради Хмельницької області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 6 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 1 тис. грн; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні Хмельницької області.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2014 року позов задоволено частково. Скасовано рішення 28 сесії 6 скликання Віньковецької районної ради Хмельницької області від 15 травня 2014 року № 6-28/2014 «Про звільнення головного лікаря Віньковецького району ОСОБА_4». Поновлено позивача на посаді головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні з 15 травня 2014 року. Стягнуто з Віньковецької центральної районної лікарні як комунального підприємства Віньковецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_4 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи лікаря - ортопеда, за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Віньковецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_4 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 1 тис. грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4, працюючи на посаді головного лікаря Віньковецької центральної районної лікарні, допустив корупційне правопорушення, у зв'язку з чим з урахуванням ст. 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» був звільнений за порушення умов контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України) і при такому звільненні положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України не застосовуються.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта