АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 670/669/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2106/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Заїки В.М.,

суддів:Матковської Л.О.,Пастощука М.М.,

при секретарі: Лапко Ю.В.,

за участю: представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Управління пенсійного фонду України у Віньковецькому районні до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених сум пенсій.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року УПФ України у Віньковецькому районні звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідачки 22 734 грн. 76 коп. надмірно виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позову зазначало, що 13 вересня 2010 року ОСОБА_4 написала заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по віку і надала довідку про трудовий стаж №604 від 23.09.2010 року та довідку про заробітну плату №554 від 26 серпня 2010 року, яка видана Віньковецьким районним трудовим архівом. Позивач вказував, що дана довідка була належно оформлена і сумнівів не викликала.

Вказував, що в результаті перевірки стажової книги встановлено, що ОСОБА_4 значиться під номером особового рахунку НОМЕР_1, також при перевірці виявлено розбіжності між довідкою №604 від 23 вересня 2010 року та стажовою книгою, зокрема, за 1975 рік, встановлений мінімум становить 150л/д., 1978 року записи взагалі відсутні, за 1979-1986 роки розбіжності у кількості відпрацьованих людиноднів за рік та у сумі нарахованих грошей за рік. Перевіркою відомостей нарахування зарплати встановлено, що суми у довідці про заробіток №554 від 26 серпня 2010 року, виданою районним трудовим архівом взагалі не співпадають з відомостями нарахування заробітної плати. Тому видано нові довідки про стаж №599 від 12 вересня 2013 року та про зарплату №601 від 12 вересня 2013 року районним

трудовим архівом.

Рішенням Віньковецького районного суду від 30 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні даного позову.

______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Потапов О.О. Категорія: 59

Доповідач: Заїка В.М.

Не погодившись з таким вирішенням спору, УПФ України у Віньковецькому районі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з мотивів наведених у ній, просила скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_4 належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася, клопотань про відкладення не направила, а тому перешкод для розгляду не вбачається. Подала письмове заперечення, в якому просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення цим вимогам відповідає повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 стоїть на обліку в УПФ України у Віньковецькому районні. Після 23 вересня 2010 року пенсіонерка ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком, до цієї дати вона отримувала пенсію по інвалідності. Підставою перерахунку пенсії слугували довідки №554 про заробітну плату та №604 про трудовий стаж, видані та скріплені печаткою завідувача Віньковецьким трудовим архівом в 2010 році.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно визначився з характером правовідносин.

У справі доведено, що при подачі відповідачкою спірної довідки пенсійним Фондом здійснювалась перевірка з первинними документами, наявність зловживання з боку відповідачки при надані нею довідки не виявлено. Крім того, законом передбачено повернення виплачених коштів, яке сталося внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Таких доказів суду не надано і не здобуто таких в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 1212 ч. 1, 1215 ч. 1 п. 1 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі доведено, що при подачі відповідачкою спірної довідки пенсійним Фондом здійснювалась перевірка з первинними документами, наявність зловживання з боку відповідачки при надані нею довідки не виявлено. Крім того, законом передбачено повернення виплачених коштів, яке сталося внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Таких доказів суду не надано і не здобуто таких в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірний договір не є договором про розпорядження майна, а тому одержання згоди іншого з подружжя на його укладення не вимагається, а гроші в даному правочині виступають, як платіжний засіб, а не предметом правочину і правильно відмовив в позові.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Разом з тим встановлено, що ухвалою Апеляційного суду від 02 листопада 2015 року відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення, отже згідно до п.п. 6 п.1 ст.4, ст.8 Закону України «Про судовий збір» , ч.1 ст.82 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Управління пенсійного фонду України у Віньковецькому районні в дохід держави, судового збору в розмірі 267грн.96 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.307,308,315,319, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області в дохід держави судовий збір в розмірі 267 грн.96 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду В.М.Заїка