Справа № 307/4143/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Панька В.Ф., Куштана Б.П.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якого представляв ОСОБА_3, на рішення Тячівського районного суду від 11 березня 2015 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі Закарпатської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Управляння Пенсійного фонду України у Тячівському районі звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої пенсії в сумі 41 833 грн.43 коп.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 02.04.99р. звернувся за призначенням пенсії по ІІІ гр. інвалідності від загального захворювання. У зв'язку з тим, що у відповідача на день звернення за призначенням пенсії був відсутній трудовий стаж, йому було призначено соціальну пенсію по інвалідності. Позивачем при взаємоперевірці баз одержувачів пенсії та платників страхових внесків встановлено, що ОСОБА_2 з 21.01.03 р. зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Зазначає, що при відкритті підприємницької діяльності позивач права на продовження виплати соціальної пенсії по інвалідності загального захворювання не має. Тому виникла переплата пенсії у розмірі 41833,43 грн., яку просив стягнути.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені.

Відповідач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та прийняття нового, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновкам суду обставинам справи, порушенням судом норм процесуального права.

В судове засідання апелянт та його представник не явились, одна від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Тому суд розглянув справу без апелянта та його представника, що відповідає вимогам ст.305 ЦПК України.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 з 02.04.99р. призначено соціальну пенсію по інвалідності і таку він не мав права отримувати з часу заняття ним підприємницькою діяльністю, про яку позивач дізнався у липні 2012 року; строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач звернувся до суду в межах трьохрічного строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Тому судом апеляційної інстанції перевірено законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду лише в тій частині, якої стосуються доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим що, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки в 2003 році відповідач був поставлений на облік як приватний підприємець та сплачував страхові внески і про це було відомо позивачу. Також зазначає про порушення норм процесуального права.

Зазначені доводи є безпідставними.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Вимогами зазначеної норми права спростовується такий довід апеляційної сплати як твердження апелянта про те, що позивачу було відомо про відсутність права у відповідача на отримання пенсії у 2003 р. по причині сплати останнім страхових внесків від заняття підприємницькою діяльністю: обов'язок повідомити управління ПФУ у Тячівському районі про обставини, що припиняють виплату пенсії покладений на відповідача, який останнім не виконано і це розцінюється як його зловживання. Тому суд вважає, що тільки у липні 2012 року при проведенні перевірки баз даних одержувачів пенсій та платників страхових внесків управлінню ПФУ в Тячівському районі стало відомо, що ОСОБА_2 із 21.01.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. З цього моменту, тобто з липня 2012 р. слід відраховувати строк позовної давності, який становить три роки відповідно до ст.257 ЦК України. Позов заявлено у листопаді 2014 р., відповідно, строк позовної давності не пропущено.

Порушення норм процесуального законодавства щодо змісту рішення суду, на які є посилання в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якого представляв ОСОБА_3, на рішення Тячівського районного суду від 11 березня 2015 року відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 11 березня 2015 року по справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: