Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала

9 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року

у справі за позовом прокурора Літинського району Вінницької області на захист державних інтересів в особі Вінницької обласної ради до ОСОБА_3, третя особа: Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат аграрної освіти, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року прокурор Літинського району Вінницької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат аграрної освіти, та просив витребувати у ОСОБА_3 майно на загальну суму 285 756 грн 79 коп. у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області в особі Вінницької обласної ради: навчальні класи на

2-му поверсі виробничого приміщення лінійної монтажно-ремонтної дільниці (233,75 кв. м) балансовою вартістю з урахуванням індексації

73 796 грн 11 коп. - літ. «К», які знаходяться у виробничому приміщенні загальною площею 662,8 кв. м; будинок електроцеху площею 296,3 кв. м, що знаходиться у АДРЕСА_1, балансовою вартістю з урахуванням інфляції

211 960 грн 68 коп. у звʼязку із тим, що вищезазначене майно вибуло з володіня влсника незаконно, без його відома та поза волею.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від

9 квітня 2014 року позовні вимоги прокурора Літинського району Вінницької області на захист державних інтересів в особі Вінницької обласної ради до ОСОБА_3, третя особа: Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат аграрної освіти, про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2014 року рішення Літинського районного суду Вінницької області від

9 квітня 2014 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора Літинського району Вінницької області на захист державних інтересів в особі Вінницької обласної ради до ОСОБА_3, третя особа: Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат аграрної освіти, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області задоволено, рішення апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 9 квітня 2014 року.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема: ст. ст. 182, 317, 319, 334, 388 ЦК України, Закон України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить:

- постанову Вищого господарського суду України від 14 травня

2008 року у справі за позовом про витребування майна, якою судове рішення попередньої інстанції залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду України від 10 листопада 2010 року у справі за позовом про визнання права власності та витребування майна, якою судове рішення попередньої інстанції залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду України від 5 липня

2011 року у справі за позовом про витребування майна, зобовʼязання вчинити дії;

- постанову Вищого господарського суду України від 14 травня

2012 року у справі за позовом про визнання договорів недійсними, якою судове рішення попередньої інстанції залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій судовий рішень не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», із змінами та доповненнями, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не знаходить підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, оскільки зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 14 травня

2008 року, постанови Вищого господарського суду України від

10 листопада 2010 року, постанови Вищого господарського суду України від 5 липня 2011 року, постанови Вищого господарського суду України від 14 травня 2012 року не вбачається тотожності встановлених фактичних обставин справи. А тому із них не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст. ст. 182, 317, 319, 334, 388 ЦК України, Закон України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно вимог вищевказаної норми є підставами для перегляду судового рішення, а тому у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом прокурора Літинського району Вінницької області на захист державних інтересів в особі Вінницької обласної ради до ОСОБА_3, третя особа: Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат аграрної освіти, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко