Справа № 202/1925/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Завгородній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину грошових коштів та зобовязання виплатити ? частину грошових коштів, третя особа: орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів, зазначивши що 21 травня 2013 року помер ОСОБА_4. Спадкоємцями першої черги після смерті останнього є його син ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2. Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2014 року було встановлено факт проживання між нею та ОСОБА_4, померлим 21.05.2013 року, однією сімєю, як чоловіка та жінки без укладання шлюбу з 19.04.2012 року. Після смерті останнього залишились грошові кошти з нарахованими на них відсотками у публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Хрещатик», а саме на картковому рахунку № 5 в розмірі 18318,78 доларів США, на картковому рахунку № 4 в розмірі 26,44 грн., на картковому рахунку № 2620.5.001.021348 в розмірі 2285,41 грн., на поточному рахунку ФОП ОСОБА_4 № 2600.0.00.01.21347 в розмірі 22,30 грн. У звязку з цим, позивач просить суд визнати вказані кошти спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на ? частину вказаних коштів, зобовязати ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» здійснити їй виплату ? частини грошових коштів, стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1380,40 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Законний представник відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, оскільки всі спірні кошти належали спадкоємцю на праві особистої власності, позивач до них не має ніякого відношення.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, оскільки частина спірних коштів була покладена на депозитний рахунок в банку ще до спільного проживання ОСОБА_4І . та позивача, а потім депозитний договір переукладався. Інші кошти знаходяться на рахунку фізичної особи підприємця, які також не можуть відноситись до спільної сумісної власності подружжя. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2013 року Горностаївським районним судом Херсонської області було винесено рішення, яким було встановлено факт, що з 19 квітня 2012 року позивач по справі та ОСОБА_4, померлий 21 травня 2013 року, проживали однією сімєю, як чоловіка та жінки без шлюбу, по дату смерті останнього..

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_3, та мати, ОСОБА_2. Дані обставини підтверджуються відомостями спадкової справи.

Відповідно до відомостей, наданих публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» Херсонське регіональне відділення, станом на 10.04.2015 року на імя ОСОБА_4, немає відкритих депозитних рахунків. Згідно договору банківського вкладу Капітал USD (з капіталізацією %) № 170D-157705 від 23.01.2013 року, строк дії договору становив до 28.01.2014 року. Відповідно до внутрішніх положень банку, вся сума та нараховані відсотки за весь період дії договору перерахувались на картковий рахунок клієнта за № 5. Залишок суми станом на 10.04.2015 року становить 18318,78 доларів США. За картковим рахунком в гривні № 4 залишок 26,44 грн., за поточним рахунком в гривні № 2620.5.001.021348 залишок становить 2285,41 грн., за поточним рахунком ФОП ОСОБА_4 № 2600.0.00.01.21347 залишок становить 22,30 грн.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як слідує з матеріалів справи, 28.12.2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 170-D-64084 банківського вкладу «Щедре Різдво», відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_4 на депозитний рахунок № 70/2630.2.021348.001 грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на термін з 28.12.2011 року по 28.03.2012 року, процентна ставка на вклад була встановлена 22% річних.

29.03.2012 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про прийняття на депозитний вклад «Оберіг» грошових коштів в розмірі 6550,00 доларів США. Того ж дня між банком на ним було укладено договір № 170D-71112 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із місячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_4 на депозитний рахунок № 70/2630.1.021348.002 грошові кошти в розмірі 6550,00 доларів США на термін з 29.03.2012 року по 29.09.2012 року, процентна ставка на вклад була встановлена 5,5% річних. Відповідно до виписки по даному особистому рахунку на кінець дії зазначеного договору кошти з відсотками становили 6732,16 доларів США.

26.09.2012 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про перерахунок коштів в розмірі 6732,16 доларів США з депозитного рахунку «Оберіг» № 170D-71112 від 29.09.2011 року, у звязку із закінченням строку дії договору, на депозитний рахунок «Ощадний» 6 місяців. 01.10.2012 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про прийняття коштів на вклад «Ощадний» в сумі 6732,16 доларів США. 01.10.2012 року між ним та банком було укладено договір № 170D-118978 банківського вкладу «Ощадний», відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_4 на депозитний рахунок № 70/2630.0.021348.003 грошові кошти в розмірі 6732,16 доларів США на термін з 01.10.2012 року по 01.04.2013 року, процентна ставка на вклад була встановлена 8% річних. Відповідно до виписки по даному особистому рахунку на кінець дії зазначеного договору кошти з відсотками становили 6998,98 доларів США

04.04.2013 року між ОСОБА_4І та банком було укладено договір № 170D-349450 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із місячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_4 на депозитний рахунок № 70/2630.9.021348.004 грошові кошти в розмірі 7000,00 доларів США на термін з 04.04.2013 року по 04.10.2013 року, процентна ставка на вклад була встановлена 7% річних. Відповідно до виписки по даному особистому рахунку на кінець дії зазначеного договору кошти з відсотками становили 7247,84 доларів США.

А отже, як вбачається з вищенаведеного, ОСОБА_4 грошові кошти були покладені на депозитний рахунок ще до часу спільного позивача та ОСОБА_4І як чоловіка та жінки без шлюбу, а в подальшому перекладались на інші депозитні рахунки, тому не можуть бути визнані спільною сумісною власністю.

Також судом встановлено, що 23 січня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про прийняття коштів на вклад «Капітал USD» в сумі 10000,00 доларів США. 23.01.2013 року між ним та банком було укладено договір № 170D-157705 банківського вкладу «Капітал» в доларах США із місячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_4 на депозитний рахунок № 70/2635.7.021348.001 грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США на термін з 23.01.2013 року по 28.01.2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 10% річних.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. До такого правового висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові від 01.07.2015 року по справі № 6-612цс15.

Проте, позивачем не надано суду відповідно до ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що вона приймала участь у набутті майна, а саме спірних грошових коштів, щодо яких вона просить визнати право власності. А отже, позовні вимоги позивача не знайшли свого законного обґрунтування, а тому є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, беручи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати позивача віднести за його рахунок, судові витрати відповідачів не відшкодовуються, як не понесені останніми.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 74 СК України, ст.ст. 5, 10, 11, 15, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину грошових коштів та зобовязання виплатити ? частину грошових коштів,- відмовити.

Судові витрати позивача віднести за його рахунок, судові витрати відповідачів не відшкодовуються, як не понесені останніми.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення

Суддя: