Номер провадження 2/754/257/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - ті особи - Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, Відділ державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області про визнання правочину удаваним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

З Броварського міськрайонного суду Київської області до Деснянського районного суду м. Києва надійшов для розгляду за підсудністю позов ОСОБА_1 про визнання договору доручення удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку грудня 2010 року до нього звернувся ОСОБА_2 з пропозицією придбати у нього транспортний засіб - автомобіль МІТСУБІСІ АУТЛЕНДЕР 2006 року випуску д/н НОМЕР_1.

Між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про відчуження зазначеного транспортного засобу шляхом надання відповідачем довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, оскільки відповідачу терміново потрібні були кошти, а часу для зняття автомобіля з реєстрації в ДАІ у нього не було.

Сторони також досягли згоди щодо ціни транспортного засобу, що становила 14 800 доларів США а також щодо порядку розрахунків за відчуження транспортного засобу.

В підтвердження угоди відповідач надав позивачу розписку від 15.12.2010 року про отримання коштів за автомобіль.

05.06.2014 року автомобіль було затримано працівниками ДАІ УДАІ ГУМВС України в Львівській області та поміщено на спеціальний майданчик. Затримання транспортного засобу працівник ДАІ обґрунтовував постановою державного виконавця Відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про арешт автомобіля.

Звернувшись до ВДВС Броварського МУЮ позивач з'ясував, що ОСОБА_2 має борг перед ПАТ КБ "Надра", автомобіль арештовано з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення боргу.

Позивач також зазначає, що автомобіль не був переоформлений на нього з поважних причин - по характеру роботи він вимушений багато часу проводити за межами міста.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просить суд визнати договір доручення удаваним правочином, вчиненим з метою приховування іншого правочину - договору купівлі - продажу, визнати за ним право власності на автомобіль.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що угода купівлі - продажу автомобіля укладена бути не могла, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містить відмітку про те, що він придбаний в кредит ВАТ КБ "Надра", позивачу не могло не бути відомо про це.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено удаваність угоди, яку він оспорює.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін у справі, дослідивши письмові докази суд встановив наступне.

13.12.2010 року ОСОБА_2 надав на ім'я ОСОБА_1 довіреність на право користування та керування належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем МІТСУБІСІ АУТЛЕНДЕР д/н НОМЕР_1 (а.с. 8).

Строк дії Довіреності - 5 років - до 13.12.2015 року.

З Договору застави автомобіля від 27.11.2006 року вбачається, що автомобіль МІТСУБІСІ АУТЛЕНДЕР д/н НОМЕР_1 на час надання позивачу довіреності на користування та керування ним перебував в заставі у ВАТ КБ "Надра" в забезпечення виконання ОСОБА_2 за кредитним договором № 160/П/99/2006 - 640 від 27.11.2006 року (а.с. 44 - 45).

У зв'язку з заборгованістю відповідача за кредитним договором перед Банком виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 запропоновано звернути стягнення на предмет застави (а.с. 46).

За зазначеним виконавчим написом нотаріуса головним державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції 15.07.2013 року відкрите виконавче провадження (а.с. 16).

Того ж 15.07.2013 року державним виконавцем накладено арешт на автомобіль боржника та 20.03.2014 року транспортний засіб оголошено в розшук (а.с. 18,19).

05.06.2014 року автомобіль, оголошений в розшук ДВС було затримано працівниками ДПС на а/д Київ - Чоп та поміщено на спеціальний майданчик (а.с. 15).

З відповіді ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області вбачається, що на час розгляду зазначеної справи судом виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" не звершене (а.с. 122).

Позивач просить суд визнати договір доручення удаваним правочином з тих підстав, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу, позивач сплатив ОСОБА_2 обумовлену сторонами угоди вартість автомобіля.

Статтею 235 ЦК України встановлено, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили, тобто за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, тобто між сторонами виникають права та обов`язки, але не ті, що випливають із змісту правочину.

13.12.2010 року ОСОБА_2 надав на ім'я позивача Довіренність, яка уповноважує ОСОБА_1 бути представником ОСОБА_2 з питання експлуатації (в тому числі користування та керування) належним останньому автомобілем (а.с. 8).

15.12.2010 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14800 доларів США в рахунок оплати вартості автомобіля МІТСУБІСІ АУТЛЕНДЕР (а.с. 10).

3гідно ст. 238 ЦК Українипредставник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Таким чином будь - яких прав та обов`язків, які випливають з договору купівлі - продажу між сторонами у справі не виникло.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Укладена між сторонами у справі угода не містить умов щодо передачі однією та прийняття іншою стороною у власність автомобіля, ціну угоди, а тому підстав вважати, що між сторонами у справі фактично укладено угоду купівлі - продажу суд не вбачає.

За таких обставин суд підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання доручення удаваним правочином не вбачає.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що на час укладання договору доручення автомобіль перебував в заставі, а тому не міг бути відчужений в будь - який спосіб.

Щодо визнання права власності за позивачем на зазначений вище транспортний засіб, суд вважає такі вимоги також необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян повинні вчинятися у письмові формі.

Письмова форма договору купівлі - продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок.

Пунктом 4 зазначених Правил встановлено, що перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з реєстраційного обліку в підрозділі ДАІ.

Відповідно до п. 44 зазначених Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу.

Спірний автомобіль не був знятий з реєстраційного обліку в органах ДАІ та залишався зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 9).

Позивач, який мав такі повноваження відповідно до доручення, не подавав заяву до органів ДАІ про зняття автомобіля з реєстраційного обліку та не знімав його з обліку.

Пунктом 43 Правил встановлено, що у випадку зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України.

Без дотримання зазначеної процедури відповідач не мав права відчужувати автомобіль, позивач його придбавати.

Пунктом 8 зазначених правил встановлено, що правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема, довідкою - рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 Правил, договором або іншими посвідченими у встановленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при відчуженні автомобіля сторонами порядку, встановленого законом не дотримано, а тому посилання позивача на договір купівлі - продажу та доручення від 07.08.2008 року як на підставу набуття права власності на автомобіль, є безпідставними, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства.

Оскільки у встановленому законом порядку позивач не набув права власності на спірний автомобіль, підстав для визнання договору доручення удаваним правочином суд не вбачає, позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя