АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1234/14-ц 22-ц/774/1487/К/15
Справа № 212/1234/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1487/К/15 суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 27 ( ІV) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Масловій К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - Бродько Анатолій Іванович,

представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору № б/н від 08.09.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму заборгованості за кредитом.

Відповідач взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконувала, у зв'язку з чим станом на 21 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25962,69 грн., яка складається з 9945,39 грн. - заборгованості за кредитом, 16017,30 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 - штрафу (фіксована частина), 848,12 грн. - штрафу (процентна складова). Від вказаної суми віднімається сума у розмірі 9000,20 грн., яка була стягнута з відповідача наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2008 року.

Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18310,61 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Судові витрати покладено на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, суд, посилаючись на судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, не врахував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у з пропуском позовної давності, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не заявлялося про застосування наслідків пропуску позовної давності, а за власною ініціативою суд не має права відмовляти у задоволені позовних вимог з цих підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на повне погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, стягнутої судовим наказом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. ст. 257, 526 ЦК України, посилаючись на строк позовної давності та необґрунтованість вимог позивача, виходячи з того, що позивач скористався своїм правом на стягнення боргу, звернувшись до суду у 2007 році з заявою про видачу судового наказу, а невиконання судового наказу по стягнення коштів не є підставою для повторного звернення до суду з позовом.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим.

Так, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд не мав підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності.

По-перше, нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-25цс15 від 18 березня 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, а ОСОБА_6 не заявляла у суді першої інстанції про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

По-друге, згідно роз'яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких суд зазначає у рішенні про відмову у позові з підстав пропуску без поважних причин строку для звернення з позовом, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки, суд відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку з відсутністю підстав для їх задоволення, відмова у задоволенні позовних вимог ще й з підстав пропуску позивачем позовної давності є неправомірною.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги щодо неправильності висновку суду першої інстанції про те, що позивач скористався своїм правом на стягнення боргу, звернувшись до суду у 2007 році з заявою про видачу судового наказу, а невиконання судового наказу по стягнення коштів не є підставою для повторного звернення до суду з позовом, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_4 укладено договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 6 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і правила банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку (а.с. 8-12).

Умовами і правилами надання банківських послуг, а саме п. 6.5 передбачено, що відповідач зобов'язана погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Крім того, п. 8.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач належним чином не виконувала кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим судовим наказом Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 січня 2008 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2006 року станом на 25.11.2007 року у розмірі 9 000,00 грн. (а.с. 4), із яких: 6 194,52 грн. - заборгованість за кредитом, 2 805,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 38).

На виконання судового наказу боржником ОСОБА_6 сплачено суму заборгованості за кредитним договором від 08.09.2006 року у загальному розмірі 9 040,70 грн. протягом 2008 - 2014 років в рамках виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником (або ж виконується протягом тривалого часу, у даному випадку більш ніж через шість років), не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитними коштами, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-369цс15 від 02 вересня 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, після винесення судового наказу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 січня 2008 року, зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором не припинені, та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право нараховувати проценти на прострочену заборгованість та штрафи за порушення термінів виконання взятих на себе зобов'язань до повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд стягнути на свою користь із боржника заборгованість за кредитним договором станом на 31 грудня 2013 року у розмірі 18310, 61 грн., яка складається з наступного: 16 962,49 грн. - заборгованості за кредитним договором (25 962,69 грн. загальної заборгованості станом на 31.12.2013 року - 9 000,20 грн. заборгованості за кредитним договором, яка була стягнута судовим наказом від 10.01.2008 року), 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 848,12 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 2-3).

Відповідач ОСОБА_6, як пояснив у судовому засіданні її представник ОСОБА_7, з нарахованою заборгованістю не згодна, оскільки судовий наказ виконано та заборгованість за кредитним договором погашена. Крім того, ОСОБА_7 надав до суду розрахунок сплачених відповідачем ОСОБА_6 сум у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 10 грудня 2013 року, згідно якого відповідачем було погашено проценти на загальну суму 13 061,41 грн., що, на думку представника відповідача, свідчить про повне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Перевіряючи доводи сторін колегією суддів встановлено наступне.

На підставі судового наказу із заробітної плати ОСОБА_6, починаючи з жовтня 2008 року, утримувалась заборгованість за кредитним договором, а саме: у жовтні 2008 року - 194,73 грн., листопаді 2008 року - 63,76 грн., у грудні 2008 року - 185,31 грн., у січні 2009 року - 237,78 грн., у лютому 2009 року - 216,68 грн., у березні 2009 року - 226,57 грн., у квітні 2009 року 209,56 грн., у травні 2009 року - 177,92 грн., у червні 2009 року - 163,27 грн., у липні 2009 року - 165,72 грн., у серпні 2009 року - 185,11 грн., у вересні 2009 року - 209,84 грн., у жовтні 2009 року - 74,32 грн., у листопаді 2009 року - 88,81 грн., у грудні 2009 року - 95,04 грн., у січні 2010 року - 92,99 грн., у лютому 2010 року - 93,37 грн., у березні 2-1- року - 125,61 грн., у квітні 2010 року - 163,82 грн., у травні 2010 року 117,80 грн., у червні 2010 року - 100,58 грн., у липні 2010 року - 136,05 грн., у серпні 2010 року - 76,83 грн., у вересні 2010 року - 107, 23 грн., у жовтні 2010 року 112,55 грн., у листопаді 2010 року - 97,67 грн., у грудні 2010 року - 105,96 грн., у січні 2011 року - 107,58 грн., у лютому 2011 року - 100,49 грн., у березні 2011 року - 200,83 грн., у квітні 2011 року - 112,79 грн., у травні 2011 року - 120,49 грн., у червні 2011 року - 127,36 грн., у липні 2011 року - 85,16 грн., у серпні 2011 року - 107, 24 грн., у вересні 2011 року - 98,06 грн., у жовтні 2011 року - 125, 43 грн., у листопаді 2011 року - 103,79 грн., у грудні 2011 року - 116,39 грн., у січні 2012 року - 122,30 грн., у лютому 2012 року - 204,64 грн., у березні 2012 року - 127, 46 грн., у квітні 2012 року - 140,13 грн., у травні 2012 року 122,29 грн., у червні 2012 року - 146,60 грн., у липні 2012 року - 146,80 грн., у серпні 2012 року - 132,73 грн., у вересні 2012 року - 162,89 грн., у жовтні 2012 року - 107,67 грн., у листопаді 2012 року - 132,02 грн., у грудні 2012 року - 115.54 грн., у січні 2013 року - 135,39 грн., у лютому 2013 року - 214,01 грн., у березні 2013 року - 203,77 грн., у квітні 2013 року - 115,61 грн., у травні 2013 року - 135,09 грн., у червні 2013 року - 134,13 грн., у липні 2013 року - 155,37 грн., у серпні 2013 року - 152,36 грн., у вересні 2013 року - 181,74 грн., у жовтні 2013 року - 168,07 грн., у листопаді 2013 року - 149,59 грн., у грудні 2013 року - 104,38 грн., а всього по грудень 2013 року включно утримано 8 741,07 грн.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що інших коштів на погашення заборгованості за кредитним договором нею не вносилося, а тому колегією суддів відхиляються доводи представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що остання внесла на погашення заборгованості станом на грудень 2013 року 13 061,42 грн., а тому наданий ним розрахунок не може бути прийнятий до уваги, як належний та допустимий доказ.

Грошові кошти, утримані із заробітної плати відповідача, були зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується випискою із особового рахунку ОСОБА_10 (а.с. 118-125) та відображені у розрахунку заборгованості, приєднаному позивачем до позовної заяви (а.с. 5-7), а тому колегією суддів відхиляються доводи представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про погашення останньою заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_10, 20.09.2013 року на кредитну частину рахунку було зараховано кошти у розмірі 3 919,79 грн., які було повернуто 23.09.2013 року, як надлишково перераховані, з дебетної частини рахунку (а.с. 119).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 23.09.2013 року кошти у розмірі 3 919,79 грн. було виставлено обліковано як сальдо поточної заборгованості за кредитом, а з 31.10.2013 року їх віднесено до простроченої заборгованості (а.с. 7).

Отже, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» неправомірно нарахував позивачу заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 919,79 грн. і ці кошти не можуть бути стягнуті з відповідача.

Оскільки, позивач ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за тілом кредиту, яка включає у себе кошти у розмірі 3 919,79 грн., які, як встановлено судом, позивачем фактично не отримувались та не використовувались, колегія суддів приходить до висновку, щонарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3 919,79 грн. у період з 23.09.2013 року по 31.12.2013 року є незаконним, у зв'язку з чим не можуть бути стягнуті на користь позивача проценти за цей період у розмірі 626,09 грн.

20.09.2013 року на кредитну частину особового рахунку ОСОБА_6 по кредитному договору б/н від 08.09.2006 року було зараховано кошти у розмірі 4 072, 15 грн. (а.с. 119), із яких 4072, 15 грн. було спрямовано на погашення процентів, у зв'язку з чим (з урахуванням нарахованих у цьому місяці процентів на прострочену заборгованість за кредитом) загальна заборгованість за процентами зменшилась на 3 919,79 грн., тобто банком було проведено списання цих коштів без фактичного їх внесення боржником (що повністю узгоджується із поясненнями ОСОБА_6 про те, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснювалося шляхом утримання сум із її заробітної плати, а добровільно жодних додаткових коштів нею на рахунок позивача сплачено не було), а тому проценти за користування кредитом у розмірі 3 919,79 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 08.09.2006 року станом на 31.12.2013 року у розмірі 17 653,22 грн., із яких: 16 336, 40 грн. - заборгованість за процентами, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова), 816,32 грн. - штраф (процентна складова - 16 336, 40 грн.х5%).

Зважаючи на викладене, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу та позовні вимоги ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та стягує на його користь з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2006 року станом на 31.12.2013 року у розмірі 17 653,22 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 365,40 грн., у тому числі: 243,60 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 121,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст. 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2006 року станом на 31 грудня 2013 року в розмірі 17 653 (сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят три) гривні 22 копійки, яка складається з наступного: 16 336, 40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 816,82 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: