У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі − ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 11 620 грн 96 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 05 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн та встановив ліміт кредиту на рахунку в сумі 9 500 грн на день укладення договору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором від 05 серпня 2011 року № 001-19007-050811 в сумі 11 620 грн 96 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності позову та наявності підстав, передбачених ст. ст. 525, 526, 530, 1048, 1048 ЦК України для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко