08.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/2701/15-ц
Справа № 205/2701/15
№ 2/205/1562/15
08 жовтня 2015 року м. Дніпропетрвоськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Федченко В.М.,
при секретарі Бунакової С.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі с відповідачем з 16.07.2010 року, який був зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №355. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.
Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матірю. Відповідач вихованням і утриманням сина не займається. Батько позивачки проживає в Республіці Молдова і її син дуже любить і тягнеться до діда. Також у позивачки є родичі в Турції, які також пропонують приїжджати на відпочинок, а також вона планує влітку поїхати до Румунії, Болгарії на своїй автівці.
Для цього необхідно отримати дозвіл відповідача, як батька дитини, однак відповідач на її прохання надати їй довіреність на виїзд сина не реагує та уникає спілкування.
Тому вона вимушена звернутися до суду. Вона просить надати дозвіл на виготовлення проїзних документі для виїзду за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_4, терміном до 18 років.
Надати дозвіл на виїзд за кодон неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводженні матері ОСОБА_3, терміном до досягнення дитиною 16 років.
В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій позов, дала суду пояснення, аналогічні вищевикладенним.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутністю відповідача, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України розглянути справу у заочному порядку на підставі доказів, які є у матеріалах справи.
Представник 3-й особи орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, позов не підтримала. Зазначила, що позивачем не надано суду доказів, що її батько проживає в Республіці Молдова, що він там зареєстрований. Також позивачкою не вказано до якої країни вона планує їхати з дитиною та в який конкретно період.
Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб 16.07.2010 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №355 (а.с.8).
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_5, народився 10 лютого 2009 року (а.с.9).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с.7).
Відповідач вихованням сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не займається, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Позивачка бажає виїзджати з неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межи України в Республіку Молдова, Турцію, Румунію, Болгарію на оздоровлення.
В з'вязку з тим, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, треба отримати його дозвіл, як батька дитини, однак відповідач не бажає надавати дозвіл.
В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Конвенцією про права дитини (ст.18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Згідно до ч.3ст.313 ЦК Українифізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч.2 cт.4Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженогоПостановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження, щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Тому суд на підставі викладеного приходить до висновку, що надання такого дозволу відповідає інтересам дитини і дитина виїжджає з метою оздоровлення та спілкування із своїм дідусем.
Суд вважає надати дозвіл ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері на три роки без дозволу батька дитини ОСОБА_4, також, надати ОСОБА_3 дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_3 на три роки.
Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон дитини та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини в супроводі матері, без згоди та супроводу батька, до повноліття дитини, тому відсутні правові підстави для задоволення позову про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитинною повноліття.
Суд вважає, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, і фактично позбавляють батька можливості брати участь у вихованні сина та можливості спілкування з ним.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст. 157 СК України, ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 , ст. ст. 3, 7, 14, 57, 88, 212, 214, 215, 217, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити частково.
Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України в супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на три роки без дозволу батька дитини ОСОБА_4.
Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_4 в супроводі матері ОСОБА_3 на три роки.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: В.М Федченко