У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соцстраху) звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що наказом Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції від 20 липня 2012 року № 293-ос на виконання договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування ОСОБА_3 на підставі листка непрацездатності призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною за рахунок коштів Фонду соцстраху у розмірі 903 грн 80 коп. за період з 31 травня 2012 року по 9 червня 2012 року. Разом з тим перевіркою встановлено, що дитина, по догляду за якою відповідачці виплачена матеріальна допомога, з 31 травня по 6 червня 2012 року та з 8 червня по 9 червня 2012 року фактично перебувала у дошкільному навчальному закладі № 222, що свідчить про те, що реальний догляд за хворою дитиною відповідачкою не здійснювався.

З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст. ст. 30, 32, 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», Дніпропетровське обласне відділення Фонду соцстраху просило стягнути з відповідачки безпідставно отримані нею 813 грн 42 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 813 грн 42 коп. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено.

У касаційній скарзі Дніпропетровське обласне відділення Фонду соцстраху, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соцстраху, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 безпідставно отримала страхові кошти, оскільки певний період хвора дитина, якій згідно з листком непрацездатності було встановлено амбулаторний режим лікування, відвідувала дошкільний навчальний заклад, а, отже, відповідачка не здійснювала за сином догляду та порушила визначений лікарем режим лікування дитини.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду та відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соцстраху не дотримано попереднього порядку вирішення цього спору, а саме у порушення вимог ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не було прийнято вмотивованого рішення про повернення відповідачем отриманих страхових коштів, їй не надіслано і таким чином вона не мала можливості його оскаржити.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що між управлінням Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_3 у 2011 та 2012 роках укладалися договори про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, унаслідок яких відповідачка отримала право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги, у тому числі на допомогу по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання чи травм, не пов'язаних з нещасним випадком на виробництві.

Згідно з листком непрацездатності від 31 травня 2012 року ОСОБА_4, син відповідачки, хворів з 31 травня 2012 року по 4 червня 2012 року та з 5 червня 2012 року по 9 червня 2012 року і йому було встановлено амбулаторний режим лікування.

У зв'язку з цим наказом Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції від 20 липня 2012 року № 293-ос на виконання договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування ОСОБА_3 була призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною за рахунок коштів Фонду соцстраху у розмірі 903 грн 80 коп. за період з 31 травня 2012 року по 9 червня 2012 року.

Відповідно до ст. ст. 4, 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» особи, які застраховані на добровільних засадах у Фонді соцстраху, мають право на матеріальне забезпечення у разі настання страхового випадку, у тому числі їм надається матеріальна допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, яка повністю або частково компенсує втрату заробітної плати.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 29 цього Закону України застраховані зобов'язані дотримуватися режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності.

Також згідно зі ст. ст. 30, 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачена відповідальність застрахованої особи за незаконне одержання з її вини матеріального забезпечення та соціальних послуг і в разі порушення порядку використання страхових коштів вони відшкодовують Фонду соцстраху в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів.

У ч. 2 ст. 36 наведеного вище Закону України передбачено, що застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Пред'являючи позов, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соцстраху посилалось на те, що перевіркою, яка здійснена згідно зі ст. ст. 9, 28 наведеного вище Закону України, було встановлено, що дитина, по догляду за якою відповідачці виплачена матеріальна допомога, з 31 травня по 6 червня 2012 року та з 8 червня по 9 червня 2012 року фактично перебувала у дошкільному навчальному закладі № 222, що свідчить про те, що реальний догляд за хворою дитиною відповідачкою не здійснювався.

При цьому листом від 14 червня 2013 року № 01-19-2349 Криворізька міжрайонна виконавча дирекція з наведенням вказаних вище мотивів просила ОСОБА_3 повернути безпідставно отримані страхові виплати (а.с. 11).

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позову, у порушення наведених норм матеріального права, пославшись лише на положення ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», зазначив, що позивачем порушено попередній порядок вирішення цього спору, оскільки ним не прийнято вмотивованого рішення про повернення коштів, що перешкодило відповідачці його оскаржити.

Проте у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув увагу на те, що позивач в особі Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції у своєму листі мотивувала необхідність повернення коштів, не звернув уваги та не надав оцінки тому, що ні наведена вище норма Закону України, ні Порядок страхування осіб на добровільних засадах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, затвердженим постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 2 червня 2005 року № 62, не врегульовують питання про те, в якій саме формі має бути викладено рішення про повернення застрахованою особою коштів, та не зазначив, чому лист відділення Фонду соцстраху не є обов'язковим для відповідачки до виконання.

У зв'язку з цим апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що позивачем порушено попередній порядок вирішення спору щодо стягнення безпідставно отриманої страхової виплати.

Прохання касаційної скарги про залишення рішення суду першої інстанції без змін є передчасним, оскільки суд апеляційної інстанції скасував це рішення з формальних підстав, не перевіривши його на предмет законності та обґрунтованості, у тому числі щодо заявленої суми до повернення Фонду соцстраху.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик