АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3083/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Литвин В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів та заборгованості по аліментах та неустойки(пені) від суми несплачених аліментів.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно виконавчого листа № 697/2710/1012 від 30.11.2012 року Канівського міськрайонного суду відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2., у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.10.2012 р. і до повноліття дитини. Але ОСОБА_8 надав до суду завідомо підроблений документ - довідку про доходи з місця роботи програміст ТОВ «Ойл-Траст Україна» м. Київ. Згідно вироку Канівського міськрайонного суду №697/881/15-к від 22.05.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у виді штрафу.

У зв'язку з цим, ВДВС Канівського міськрайонного управління юстиції 01.07.2015 року зроблений розрахунок заборгованості по аліментах на дитину за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року, яка складає 1524,80 грн.

Пеня за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період за підрахунками позивачки становить 13441,20 грн.

А тому, позивачка просила стягнути з ОСОБА_8 заборгованість по аліментах в сумі 1524,80 грн., пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 13441,20 грн., а всього 14966 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів та заборгованості по аліментах та неустойки(пені) від суми несплачених аліментів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3., с. Орлівка , Приморського району, Запорізької області, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4., проживаючої АДРЕСА_2, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини згідно виконавчого листа № 697/2710/1012 від 30.11.2012 року, виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року в сумі 311,82 грн.

Стягнуто ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3., с. Орлівка, Приморського району, Запорізької області, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, так як вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду в засідання не з'явились, не повідомивши суд про причини неявки, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що така пеня підлягає до стягнення в сумі 311,82 грн., а в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів прийшов до висновку, що в цій частині позов до задоволення не підлягає, оскільки на момент подачі позову заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час подачі позову 06.07.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини відсутня, що підтверджується довідкою органу ДВС №4909 від 15.05.2015 року (а.с.89), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягали до задоволення.

Проте, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо нарахування розміру пені за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року, оскільки вони суперечать встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Суму неустойки слід обраховувати, виходячи з того, що розмір неустойки за кожен місяць прострочення становитиме 30% суми несплачених аліментів за місяць, який має 30 днів, або 31% за місяць який має 31 день.

При цьому, сума боргу за попередній місяць не додається до заборгованості на наступний місяць, а отже неустойка має нараховуватися за кожен місяць окремо від визначеного розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 1 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки від суми несплачених аліментів стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 288,21 грн. за період з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року (а.с.57-58).

Дане судове рішення вступило в законну силу з 11.07.2014 року.

В той же час, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка ОСОБА_6 просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів з відповідача за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року (а.с. 1-3).

З довідки заборгованості, виданої Відділом ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції №4909 від 15.05.2015 року (а.с.89) вбачається, що заборгованість по аліментах ОСОБА_8 станом на 01.05.2015 року відсутня.

При цьому, судовим рішенням від 1 липня 2014 року та даним оскаржуваним судовим рішенням встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів відповідачем мала місце у період з 01.11.2012 року по 31.03.2013 року.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується.

А оскільки судовим рішенням від 1 липня 2014 року, яке набрало законної сили, було стягнуто пеню з відповідача за період з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року, то стягнення пені за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року у даному судовому рішенні є безпідставним та подвійним стягненням.

З урахуванням наведеного, матеріалів справи, змісту позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів та періоду заборгованості, вказаного позивачкою, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції здійснив подвійне стягнення пені з відповідача за один і той же період, а тому в цій частині судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права і підлягає до скасування із закриттям провадження в цій частині, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а інші доводи апеляційної скарги щодо направлення справи на новий розгляд є безпідставними і такими, що не відповідають нормам процесуального закону, оскільки чинними нормами ЦПК України до повноважень апеляційного суду не входить право направлення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. 205, 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_8 за період з 12.11.2012 року по 31.03.2013 року - скасувати, а провадження в цій частині закрити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :