Справа № 462/7702/14 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1072/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державної міграційної служби України, Залізничного районного відділу головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання реєстрації у приміщенні,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державної міграційної служби України, Залізничного районного відділу головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання реєстрації у приміщенні, з тих підстав, що позов в частині зобов'язання реєстрації не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції адміністративних судів.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_2. Вважає ухвалу суду незаконною. Вказує, що оскільки у даному позові ставилися вимоги про визнання за нею права користування жилим приміщенням та зобов'язання реєстрації у приміщенні, то відповідно до ст.15 ЦПК України даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 п.4 ст.293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі, районний суд виходив з того, що позивач просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Залізничний районний відділ головного управління державної міграційної служби України у Львівській області зареєструвати її постійне місце проживання у вказаній квартирі, таким чином позовні вимоги щодо зобов'язання здійснити реєстрацію за місцем проживання співнаймача є публічно правовим спором, а тому розгляд даної вимоги відповідно до ч.1 п.1 ст.17 КАС України відноситься до компетенції адміністративного суду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 107 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Залізничного районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державної міграційної служби України, Залізничного районного відділу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання реєстрації у приміщенні, тобто виник житловий спір з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо права користування жилим приміщенням, та з Державною міграційною службою України, Залізничним районним відділом головного управління державної міграційної служби України - про реєстрацію у спірній квартирі, що торкається публічно правових відносин.

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ",вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПКу порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом Україниабо Кодексом України про адміністративні правопорушеннявіднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі статтею 16 ЦПКне допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий, однією із сторін є фізичні особи, то справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо розгляду справи за даним позовом за правилами адміністративного судочинства та відмови у відкритті провадження у справі не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що постановлена у справі ухвала суду на підставі ст.ст.307, 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.