Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. №317/2186/15ц
Провадження №22ц/778/6225/15 Головуючий у 1 інстанції: Сакоян Д.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пахар», треті особи: Запорізька регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання укласти додаткову угоду, -

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2015 року ТОВ «Дана» звернулося до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання укласти додаткову угоду.

Вимоги мотивувало тим, що 18 січня 2008 року між ТОВ «Дана» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі строком на 5 років з моменту його реєстрації. Кінцевий строк дії договору - 25 березня 2013 року.

В пункті 8 Договору оренди зазначалося, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 40 Договору передбачалося, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи не є підставою для змін умов або розірвання договору.

06 травня 2010 року ОСОБА_4 померла, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як до спадкоємців перейшли права орендодавців за договором оренди від 18 січня 2008 року.

Товариство продовжувало використовувати земельну ділянку і виконувати зобов'язання за договором оренди, а орендодавці приймали орендну плату за цим договором.

25 жовтня 2012 року товариство направило на адреси орендодавців повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, що підтверджується Реєстром відправлення рекомендованих листів. В повідомленні зазначало, що у разі наявності заперечень щодо продовження строку дії договору, їх необхідно надати до початку проведення сільгоспробіт, тобто до кінця березня 2013 року. Відсутність письмових заперечень буде розцінено товариством як згода на продовження орендних відносин на той самий строк та на тих самий умовах.

Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надіслали ТОВ «Дана» заперечень проти продовження використання товариством належної їм земельної ділянки, після закінчення строку дії договору оренди товариство продовжувало відкрито та безперешкодно користуватися земельною ділянкою. Орендодавці у 2013 році отримали орендну плату - 2,0 тони зерна.

Крім того, товариство на протязі всього 2013 року сплачувало за орендовану земельну ділянку земельний податок. Це підтверджується довідкою № 43 від 21 травня 2015 року, списком земельних ділянок, за які сплачено земельний податок ( ділянка, яка належить орендодавцям, має № 41 ) .

Таким чином, ТОВ «Дана» продовжувало належним чином виконувати обов'язки орендаря по договору оренди від 18 січня 2008 року, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 хоча і не підписала новий договір оренди, однак фактично прийняла його виконання.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_2, ОСОБА_3 уклали договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ПАХАР», який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на викладене, просило суд визнати договір оренди земельної ділянки площею 8,66 га, укладений 18 січня 2008 року між ТОВ «Дана» та ОСОБА_4 і зареєстрований 25 березня 2008 року в ЗЦДЗК за номером № 09, поновленим на строк до 25 березня 2018 року. Визнати недійсними договори оренди вказаної земельної ділянки, укладені 16 липня 2013 року між ТОВ «Пахар» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 серпня 2013 за номерами відповідно 2294053,294472, зобов'язати відповідачів вчинити дії щодо укладання з ТОВ «Дана» додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі площею 8,66 га від 18 січня 2008 року на строк до 25 березня 2018 року. Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Дана» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову товариства.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бут скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, які укладені 16 липня 2013 року між ТОВ «Пахар» та ОСОБА_2, ОСОБА_3

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( частина перша статті 627 ЦК України ).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму ( оренди ) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 Земельного коденсу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з нормою статті 791 Земельного кодексу України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 18 січня 2008 року між ТОВ «Дана» та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, який зареєстрований 25 березня 2008 року у ЗРФ ЦДЗК за № 09. За умовами договору ОСОБА_4 передала позивачеві в оренду земельну ділянку площею 8,66 га, кадастровий номер якоїНОМЕР_1, яка розташована на території Балабинської сільської ради Запорізького району Запорізької області ( а. с. 7-11 т. 1 ).

Договір оренди був укладений на 5 років, тобто до 25 березня 2013 року.

В пункті 8 Договору оренди зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 40 Договору передбачалося, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи не є підставою для змін умов або розірвання договору.

06 травня 2010 року ОСОБА_4 померла, спадок прийняли в рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_3, отримавши 11 жовтня 2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідчене державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ( а. с. 12-13 т. 1 ).

Таким чином, до спадкоємців перейшли права орендодавців за договором оренди від 18 січня 2008 року.

Після 06 червня 2010 року ТОВ «Дана» продовжувало використовувати земельну ділянку і виконувати зобов'язання за договором оренди від 18 січня 2008 року, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 приймали орендну плату за цим договором ( а. с. 14-19 т. 1 ).

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319,626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана в законі процедура не була дотримана позивачем, орендодавці до спливу терміну дії договору не були належним чином повідомлені про намір ТОВ «Дана» скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди, проект додаткової угоди, як того вимагає закон і як передбачено договором оренди, позивач орендодавцям не направляв.

Таким чином, згідно з підстав частин першої - п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

З наявних у справі документів видно, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 по закінченню строку дії договору оренди, укладеного з ТОВ «Дана», 16 липня 2013 року уклали договори оренди з ТОВ «Пахар» з передачею земельної ділянки площею 8,66 га новому орендарю. Договори були зареєстровані належним чином 09 серпня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Таким чином, з липня 2013 року земельна ділянка перебуває у користуванні нового орендаря, який до того ж запропонував орендодавцям більш вигідні умови оренди, ніж позивач ( а. с. 80-99,103-120 т. 1 ).

Вказана обставина була відома ТОВ «Дана», про що свідчить лист, надісланий позивачем ТОВ «Пахар», та відповідь ТОВ «Пахар», яку позивач отримав 09 листопада 2013 року, однак позов про своє переважне право на використання спірної земельної ділянки товариство заявило лише 20 липня 2015 року, коли ні земельна ділянка ним вже не використовувалася, ні орендна плата не сплачувалася ( а. с. 100-102 т. 1 ).

Таким чином, укладені 16 липня 2013 року між ТОВ «Пахар» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 договори оренди землі жодним чином не порушили прав позивача.

Суд першої інстанції повно, всебічно з'ясував фактичні обставини справи, оцінив наявні у справі докази у їх сукупності і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Дана». Рішення являється законним, обґрунтованим і справедливим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно. До того ж вони були предметом дослідження у суді першої інстанції, їм надана належна оцінка.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: