Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

11.12.15 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування власністю,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку 7 по вул. Л.Шевцової в м. Лисичанську. Як мешканці, в будинку зареєстровані відповідачі, які є її племінниками, дітьми її брата. Дружина брата, ОСОБА_5, проживала разом з дітьми в будинку 102 по проспекту Леніна, потім продала квартиру та виїхала з дітьми на заробітки до Росії. Коли дітям виповнилось 16 років, приїхала в м. Лисичанськ, щоб діти отримали паспорти і на її прохання вона прописала дітей в своєму будинку, але фактично жодного дня, з січня 2005 року відповідачі в будинку не проживали. Тому вважає, що відповідачі втратили право користування належним позивачу на праві власності будинком, оскільки були відсутні понад строк протягом якого за відповідачами зберігалося право користування житловим приміщенням. Будь якої домовленості з цього приводу між позивачем та відповідачами не існує.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві,про що надала суду відповідні докази. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись, що відповідачі по справі не проживають у будинку позивачки більше 10 років. Їх прописка в будинку не дає можливості позивачці оформити субсидію на оплату комунальних послуг.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач та представник позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідачів.

У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування 2/3 частин житлового будинку ОСОБА_7 (даруватель) та ОСОБА_1 (обдарована), уклали договір про наступне: Даруватель подарувала, а обдаровувана прийняла в дар 2/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Л.Шевцової, будинок 7 ( а.с.5-6) Даний договір внесений до Державного реєстру правочинів( а.с.7) Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № витягу 17639208 від 06.02.2008 року вбачається, що власником житлового будинку 7 за адресою Луганська обл.., м. Лисчианськ, вул. Л.Шевцової, є ОСОБА_1. Дата прийняття рішення про реєстрацію права вланості 06.02.2008 року ( а.с.8)Із копії довідки ЛКП»Паспорта служба» № 995 від 29.08.2015 року вбачається, що по вул. Л.Шевцової, буд. 7 в м. Лисичанську зареєстровані та мешкають разом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9)

Існування реєстрації відповідачів у будинку позивача обмежує її права, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають. Судом також встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному будинку з 2005 року.

При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим будинком № 7 по вулиці Л.Шевцової, міста Лисичанська Луганської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування власністю задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 своєю власністю будинком № 7 по вулиці Л.Шевцової в м. Лисичанську шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою будинок 7 по вул. Л.Шевцової в м. Лисичанську.

Копію заочного рішення надіслати відповідачам.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко