АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5151/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2281/К/15 суддя Прасолов В.М.
Категорія № 26 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участі секретаря: Маслової К.В.,

представника відповідача Мордвінкіна Сергія Вячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з її батько - ОСОБА_3 працював на ПАТ «Кривбасзалізрудком». Під час проходження чергового медичного профогляду у нього виявлено захворювання з діагнозом хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, у зв'язку із чим було проведено розслідування причин виникнення професійного захворювання. Висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) батьку було встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Висновком експертної комісії встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. Вважаючи відповідальними за смерть батька посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану загибеллю батька, розмір якої вона визначила у 250000,00 грн. та просила суд стягнути цю суму на свою користь без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» поставив питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, посилався на те, що судом не враховано факт повного виконання рішення суду від 22.07.2014 року, ухваленого при першому розгляді даної справи, яким з ПАТ «Кривбасзалізрудком» було стягнуто грошові кошти на користь ОСОБА_2 в розмірі 20000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яке в подальшому було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Також представник відповідача в апеляційній скарзі посилався на те, що згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, тому вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з них на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача та отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 28.01.2005 року ОСОБА_3 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20% (а.с.17).

При наступному переогляді ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% та визнано інвалідом третьої групи з 18 квітня 2006 року безстроково (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.31).

Висновком обласної МСЕК від 19.02.2014 року встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (а.с.30).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її діда, з яким вона сумісно проживала однією сім'єю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у статті 1168 ЦК України поняття діти вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її повноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб, отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язано із віком особи, та відповідно правильно відхилив заперечення відповідача з цього приводу.

Як вбачається з довідки Розширеної експертної комісії МСЕК Серії АА № 0000104, виданою на підставі акту огляду МСЕК № 5 від 19.02.2014 року, встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням (а.с.30).

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - доньці померлого ОСОБА_3

Отже, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку із смертю ОСОБА_3 внаслідок отримання ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні, зокрема, позивач ОСОБА_2 внаслідок втрати батька переживає нервові потрясіння пов'язані з його смертю та з втратою його турботи і підтримки.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили,

Доводи апеляційної скарги щодо повного виконання рішення суду від 22.07.2014 року, ухваленого при першому розгляді даної справи, яким з ПАТ «Кривбасзалізрудком» було стягнуто грошові кошти на користь ОСОБА_2 в розмірі 20000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яке в подальшому було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також про можливість одноразового відшкодування моральної шкоди, про що йдеться в ст. 23 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та є незгодою з висновками суду з цього приводу.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у разі відмови у задоволенні позову з формальних міркувань, у відповідача виникне право на звернення з заявою про поворот виконання рішення. При цьому, прийняття рішення про відмову у задоволенні позову на тій підставі, що виконане рішення, яке на даний час скасовано, буде суперечити передбаченому ст. 1 ЦПК України принципу справедливості, так як може позбавити відповідача права на отримання відшкодування. Крім того, відмова в задоволенні позовних вимог потягне за собою виникнення права відповідача на повернення раніше сплачених коштів на користь позивача, як безпідставно набутих нею, що на думку колегії суддів є неприпустимим, оскільки судом першої інстанції встановлено право позивача на відшкодування моральної шкоди позивачеві, завданої смертю батька, що не оспорено та не спростовано відповідачем при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню як необгрунтована, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: