АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар: Шерівська Ю.А.

за участю: представника позивача - Куриша В.І., представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у березні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №011/0031/23206 від 23 серпня 2005 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40 000 доларів США із кінцевим терміном повернення 22 серпня 2012 року.

Зазначав, що 19 березня 2009 року та 14 червня 2010 року між банком та ОСОБА_4 були укладені додаткові угоди, відповідно до умов яких тимчасово на період з 30 березня 2009 року до 28 лютого 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом до розміру, визначеного графіком погашення кредиту та інших платежів, та збільшено строк кредиту на 53 календарних місяці, а дату остаточного погашення кредиту визначено 22 січня 2017 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_4

______________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/1683/15 Головуючий у 1 інстанції: Вольська-Тонієвич О.В.

Категорія: 19/27 Доповідач: Литвинюк І.М.

станом на 13 жовтня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 12 610,28 дол. США, яка згідно курсу Національного банку України становить 163 339,47 грн..

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі12 610, 28 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 14 вересня 2015 року, становить 273 643 грн. 08 коп..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане рішення відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження видачі кредитних коштів в зазначеному розмірі безпосередньо відповідачу, доказів ініціювання чи погодження відповідачем того, щоб кредитні кошти були перераховані на рахунок іншій особі, не було надано доказів, що підтверджують факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, які вказують на підставу виникнення заборгованості відповідачем перед банком.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, у відповідача ОСОБА_4 виникла заборгованість у сумі 12 610,28 дол. США, яку необхідно стягнути з нього на користь позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З огляду на викладене, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 23 серпня 2005 року між АППБ «Аваль», яке перейменовано в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 011/0031/23206 (далі - договору) згідно умов якого ОСОБА_4 були надані кредитні кошти в сумі 40 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2012 року зі сплатою 14% річних (п.п. 1.1. - 1.4. Договору).

Згідно з п. 1.3. договору сплата кредиту здійснюється щомісячно в розмірі 1/84 від суми отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Додатковою угодою №1 від 19 березня 2009 року до кредитного договору № 011/0031/23206 від 23 серпня 2005 року внесено зміни до договору в частині зменшення розміру щомісячного платежу на період з 30 березня 2009 року до 28 лютого 2010 року, та порядок погашення процентів.

Додатковою угодою №011/0031/23206/Д2 від 14 червня 2010 року до кредитного договору № 011/0031/23206 від 23 серпня 2005 року, сторонами внесено зміни до кредитного договору в частині збільшення строку повернення кредиту до 22 січня 2017 року та визначено інші істотні умови договору.

Також п.2.1 вищезазначеної додаткової угоди визначено, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 18 659.81 дол. США.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.

Отже, між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак ОСОБА_4 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобов»язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 13 жовтня 2014 року складає 12 610, 28 доларів США (відповідно до курсу Національного банку України - 273 643,08 грн.), з яких 10 674,16 доларів США заборгованість за кредитом; 1049, 38 доларів США заборгованість по відсотках; 886, 74 доларів США пені за прострочення кредиту.

Встановивши, що відповідач в порушення умов укладених між ним та Банком кредитного договору не сплачував у визначений договором строк кошти на погашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про дострокове стягнення кредитної заборгованості відповідно до ст.ст. 611, 1050,1054 ЦК України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки кредитором надані відповідні докази щодо укладення кредитного договору та отримання сум за договором.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують видачу кредитних коштів в зазначеному розмірі, наявність заборгованості, а також момент її виникнення, спростовуються матеріалами справи, а саме, змістом кредитного договору, наявністю підписів сторін на кредитному договорі, додатками до договору та додатковими угодами про внесення змін до кредитного договору, розрахунком заборгованості та меморіальними ордерами, в яких поточний рахунок, на який Банком внесені кошти, відповідає поточному рахунку, зазначеному в кредитному договорі (а.с. 184,185).

Що стосується посилання апелянта на те, що в розрахунку заборгованості зазначено про видачу кредитних коштів на суму 40 915,85 доларів США, а не 40 000 доларів США , то слід зазначити, що за умовами Додаткової угоди від 14 червня 2010 року до кредитного договору (а.с. 19) сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, в результаті чого фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості за процентами, у зв»язку з чим відбулася зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (п.п. 2.1.-2.3. Додаткової угоди).

Крім того, ні Кредитний договір від 23 серпня 2005 року, ні додаткові угоди до нього ОСОБА_4 не оспорював і фактично його виконував, що свідчить про згоду відповідача щодо умов цього договору. Також не надано доказів неправильності розрахунків, які спростовують наявну заборгованість за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. ст. 1048, 1050, 1052 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, який належним чином свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість в добровільному порядку не повернув.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: