Справа № 605/620/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В. при секретарі Лежигубські О.В. за участю позивача- відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Підгаєцького районного суду від 25.04.2014 р. в справі № 605/227/14-ц з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3, 26.02.2013 р. аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягненням ним повноліття. З 19 лютого 2015 року позивач, не працює та не отримує доходи. Оскільки відпали підстави для стягнення з нього аліментів пропорційно до заробітку, визначених судовим рішенням, просив зміни розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку, на визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 140 грн щомісячно на дитину.

ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму. Вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню згідно ст..192 СК України через зміну матеріального стану відповідача,хоча він не працює але має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Малолітній син ОСОБА_3 хворіє, необхідно платити кошти за лікування за реабілітацію та відвідування масажів останнім. Вона самостійно не може повною мірою забезпечувати потреби дитини , належним чином піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Тому є підстави для збільшення розміру аліментів твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн.щомісячно.

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1 заявлені ним позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а зустрічний позов не визнав. Пояснив, що на даний час не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти визначені судовим рішенням в частці від заробітку на утримання неповнолітнього сина. Підтвердив, що аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3 він не сплачує, внаслідок чого у нього є заборгованість. Зазначив, що жодних медичних протипоказань до виконання робіт не має, однак із-за відсутності роботи не може працевлаштуватись. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_1В.з 1/4 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 140 грн. щомісячно. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн.

В судовому засіданні відповідач- позивачка ОСОБА_2 свої зустрічні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, в обґрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів звільнився з роботи і на даний час не працює. Аліменти, котрі визначені рішенням суду сплачує рідко та з березня 2015 року взагалі перестав платити , що недостатньо на утримання дитини. Зазнає, що незважаючи на захворювання, які має їх неповнолітній син, а вона не працює, отримує дохід у виді соціальної допомоги, однак цих коштів не вистачає на утримання їхньої спільної дитини. В зв'язку з чим, посилаючись на ст. 192 СК України, позивачка наполягала на задоволенні зустрічного позову, а в задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін

Встановлено, що рішенням Підгаєцького районного суду від 25.04.2014 р. вирішено стягувати з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3, 26.02.2013 р. аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви 07.04.2014 року і до досягненням ним повноліття. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Встановлено, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір'ю ОСОБА_2. коштів, які сплачує відповідач ОСОБА_1 не достатньо для належного забезпечення неповнолітнього сина._

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною четвертою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року в справі за№ 143 цс 13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182- 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Позивач відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що регулярного заробітку не має, його матеріальне положення з 19 лютого 2015 р. змінилося з вказаного часу він не працює, додаткового заробітку немає, хронічних захворювань немаєВідповідно до довідки №647 від 17.08.2015 року, виданої виконкомом Городницькою сільською радою , ОСОБА_1 не працює, що також не заперечується й відповідно визнається відповідачем- позивачем ОСОБА_2 (а.с. 7).Щодо позивача ОСОБА_1, то як встановлено судом, на даний час він офіційного місця роботи не має, й відповідно його доходи мають нерегулярний, мінливий характер.

Враховуючи те, що відповідач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів у частці від доходу працював, однак після цього звільнився і на даний час не працевлаштований, не отримує регулярного доходу, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і свідчить про зміну матеріального стану та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу його присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 25.04.2014 р.у справі № 605/227/14-ц у частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі.

плачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., а може щомісячно сплачувати лише по 140 грн аліментів на дитину не заслуговують на увагу, оскільки він є працездатною особою молодого віку, жодних медичних протипоказань до виконання робіт не встановлено, а тому має змогу працевлаштуватись і обставина відсутності роботи не звільняє його від обов»язку утримувати неповнолітнього сина..Суд бере до уваги те, що , доказів наявності у позивача інших боргових зобов'язань, крім аліментів, та погіршення його стану здоров'я судом не встановлено й відповідно суду не надано на підтвердження вказаного належних та допустимих доказів.

Також, із довідки ВДВС Густинського районного управління юстиції вбачається, що у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті аліментів на дитину ОСОБА_3, 26.02.2013 р за період з 20.02.2015 р. по 01.12.2015 р. , котра становить 5455,10 грн. Таким чином, відповідач не виконує рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітнього сина.

Що стосується доводів позивача ОСОБА_1 про неможливість сплати ним аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі більшому ніж він просить в своїх позовних вимогах, тобто більше 140 грн. щомісячно суд не приймає їх до уваги і вважає такими що не узгоджуються з нормами ч. 2. ст.182 СК України яка передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, а тому доводи в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Водночас, згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовів.При зміні та визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність в ОСОБА_1 інших дітей, та утриманців; інші обставини, що мають істотне значення а також ту обставину, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері та з метою забезпечення інтересів дитини та захисту його права на утримання батьками, суд приходить до висновку, що позови слід задовольнити частково. Суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 25.04.2014 року з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 355 грн. щомісячно, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.Отже, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду чинності, а не з дня подання позову до суду.

Враховуючи матеріальне становище відповідача-позивачки ОСОБА_2 та позивача-відповідача ОСОБА_1, суд приходить до висновку про стягнення суми судового збору з ОСОБА_1 в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України ст.ст. 183, 184, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позови задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2014 року по виконавчому листу у справі № 605/227/14-ц із 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно,та стягувати з ОСОБА_1 01.01. 1989 р.н.жителя с. Городниця Густинського району Тернопільської області, в користь ОСОБА_2 11.01.1991 р.н прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 26.02.2013 р. н. в твердій грошовій сумі в розмірі 355 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, що визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили і стягуються до повноліття дитини.

Виконавчий лист №605/227/14-ц, виданий Підгаєцьким районним судом Тернопільської області згідно рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2014 року відкликати з виконання після його виконання в частині оплати заборгованості та набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 01.01. 1989 р.н.жителя с. Городниця Густинського району Тернопільської області, в користь держави 487,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_4