Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 336/2136/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
№ провадження
22-ц/778/3280/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Воробйової І.А.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника заявника ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року за скаргою ОСОБА_2 - представника заявника ОСОБА_3 - на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ Пеліванової Г.В. та постанову державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ Пеліванової Г.В. та на постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року скарга залишена без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановивши 31.03.2015 року ухвалу про залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 - представника заявника ОСОБА_3 - на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ Пеліванової Г.В. та постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, суд виходив з того, що про відмову у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_3 дізнався ще у жовтні-листопаді 2014 року, оскільки 20.11.2014 року звернувся з відповідною скаргою до начальника Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ. Тому суд першої інстанції вважав, що заявником пропущений строк для звернення до суду з такою скаргою та не заявлено про його поновлення.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а також роз'яснення пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року. На думку апелянта суд неправильно враховував порядок обчислення строків для подачі скарги, а тому дійшов невірного висновку щодо пропуску заявником строку для подачі скарги.

Зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року. Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна ( Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Частиною 4 цього пункту роз'яснено, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Зі змісту оскаржуваної ухвали видно, що суд першої інстанції діяв згідно частини 4 пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника заявника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: