Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4693/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 27 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2, про визнання недійсними умов кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати недійсним укладений 09.08.2007 року за № ZRZOG200003997 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) та нею кредитний договір.

У процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнювала та збільшувала заявлені позовні вимоги та остаточно просила: визнати дії Банку під час укладення кредитного договору неправомірними в частині не надання їй в повному обсязі інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"; визнати кредитний договір таким, що порушує вимоги ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів"; визнати недійсними п.п. 2.2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.7, 2.3.14, 3.1, 6.2 та 7.1 (в частині) кредитного договору від 09.08.2007 року. На обґрунтування позову зазначала, що кредитний договір містить несправедливі, дискримінаційні умови стосовно правил зміни відсоткової ставки, відсутність у ньому істотних умов, передбачених ст. 345 ГК України та на нечитабельність його положень.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність нею позовних вимог, та не застосував до спірних правовідносин положень ст. ст. 11, 18, 19 та 23 Закону України "Про захист прав споживачів". Крім того, апелянт посилається на незрозумілість змісту кредитного договору, так як останній нечитабельний.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 09.08.2007 року між сторонами у справі укладено кредитний договір (а.с.7-11) за яким Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 8000 доларів США терміном до 08.08.2032 року під 12% річних.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного судочинства є свобода договору.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Обсяг інформації, яка підлягає повідомленню споживачу перед укладенням споживчого кредиту, передбачений ст. 11 Закону України "Про споживчий кредит".

Зі змісту додатка до кредитного договору, підписаного апелянтом, та самого договору вбачається, що ОСОБА_1 була в повній мірі проінформована про умови валютного кредитування, а тому доводи апеляційної скарги про недотримання Банком положень ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та введення Банком її в оману є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках.

Укладений між сторонами кредитний договір від 09.08.2007 року за змістом цілком відповідає вказаним нормам Закону, тому доводи апелянта щодо відсутності у кредитному договорі істотних умов не відповідають дійсності.

Безпідставними визнаються і доводи апелянта про несправедливі умови оспорюваного договору, оскільки кредитний договір від 09.08.2007 року не містить жодного з положень, передбачених ч. 5 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про нечитабельність оспорюваного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин, дав вірну оцінку представленим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

За таких обставин, коли рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді