Номер провадження: 22-ц/785/2509/15
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був доповнений та остаточно поданий до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є батьком їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2009 році сторони припинили шлюбні стосунки і з того часу відповідач не займається вихованням дитини. Він не проживає з дитиною, не займається його вихованням і утриманням, не піклується про фізичний і моральний розвиток дитини, фінансова допомога дитині не надається. Відповідач ніякої уваги дитині не приділяє, заборгованість по аліментам становить 23676,93 грн. 17 лютого 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, позивачка знаходиться в іншому шлюбі, де створені всі умови для проживання, виховання та навчання дитини. Також позивачка зазначила, що вона звернулася до опікунської ради Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачка вважає, що її заява була розглянута одностороннє, неповно, а з висновком про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вона не згодна. В зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом та просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Судом до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог був залучений орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, а також Біляївський міжрайонний прокурор Одеської області, в інтересах неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав.

Представники органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області та Біляївської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні позовну заяву не підтримали.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задоволений, позбавлений ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду прокурор Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області, в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, а також в інтересах відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам діючого законодавства та обставинам справи, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи.

В судове засідання представники органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області та Біляївської районної державної адміністрації Одеської області не з'явилися були сповіщені належним чином, про що у справі є розписки (а.с. 98-99).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст.. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4).

17 лютого 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7).

ОСОБА_2. 14.02.2014 року уклала шлюб з ОСОБА_7, та змінила призвіще на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 6).

Відповідно до разрахунку, складеном начальником відділу Державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, станом на 25.03.2014 року, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання сина становить 23676,93 гривен (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив із того, що сторони припинили шлюбні відносини у 2009 році, та відповідач з того часу не займається виконанням своїх батьківських обов'язків, не цікавиться вихованням, життям та здоров'ям неповнолітнього сина ОСОБА_4, аліменти не сплачує.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки до них суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батько повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Проте в своїх поясненнях, запереченнях проти позову та в суді апеляційної інстанції відповідач посилався на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків він не ухилявся, позивачка не надає йому бачитись з сином.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Висновком органу опіки та піклування встановлено, що недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_3, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з тих підстав, що ОСОБА_3 не спілкується з сином ОСОБА_4 через недомовленість з колишньою дружиною (а.с. 13).

Однак суд першої інстанції не перевірив належним чином які безспірні докази свідчасть про ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, у рішенні суд не зазначив конкретних обставин та фактів, що спростовують зазначені доводи відповідача, а також не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи, достатніх доказів для застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав з огляду на поведінку відповідача, позивачка не надала.

Судова колегія вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктами ст. 164 СК України відсутні.

Оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав одночасно з попередженням ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством та покласти на орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 303,304,п.2.ч.1.ст. 307, ст. 309 ч. 2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Покласти на орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва