У Х В А Л А

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Григор'євої Л.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, Солом'янський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення апеляційної та касаційної інстанцій та залишити в силі судове рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 71, 72 ЖК УРСР.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції відмовляючи у відкритті касаційного провадження, виходив із того, що апеляційним судом вірно встановлено факт проживання відповідачів у спірній квартирі, що належним чином підтверджено доказами, а саме показами свідків, довідками, підтвердженням сплати комунальних послуг. У той час, коли ОСОБА_4 не надала належних доказів не проживання відповідачів у спірній квартирі.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2012 року суд касаційної інстанції, виходив із того, що місцевим судом достовірно встановлено факт не проживання відповідача та його відсутність у вказаній квартирі без поважних причин, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а доводи відповідача щодо чинення перешкод з боку позивача у користуванні квартирою не знайшли свого підтвердження.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року суд касаційної інстанції, виходив із того, що на підтвердження позовних вимог були надані акти складені мешканцями будинку та покази свідків, що свідчить про не проживання відповідача у квартирі, водночас коли в рішеннях попередніх інстанцій не зазначені докази, на підставі яких суди дійшли висновку про наявність поважних причин відсутності відповідачки в спірній квартирі понад 10 років.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року суд касаційної інстанції, виходив із того, що висновки апеляційного суду про поважність причин відсутності відповідача у спірній квартирі не підтверджені належними доказами, а тому добровільне залишення спірної квартири на тривалий час свідчить про втрату у відповідача права користування спірним житлом.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, Солом'янський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко