Справа № 505/1819/15-ц
Провадження № 2/505/929/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого -судді Драгомерецької К. П при секретаріМарченко Н.Б.

та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

Про визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що на початку 2015 року у зв'язку із вирішенням житлового питання та переїзду поближче до місця роботи, його батько ОСОБА_3 подарував йому як сину 100000 гривень для купівлі власного житла.

З оголошення йому стало відомо, що продається квартира , розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зустрівшись з відповідачем ОСОБА_2 вони домовилися про продаж вищевказаної нерухомості. 21.03.2015 року позивач уклав з відповідачем договір та передав відповідачу 100000 гривень за продаж квартири, про що відповідач написала розписку та пообіцяла протягом місяця нотаріально посвідчети договір. Проте своїх зобов'язань не виконує, що позбавляє позивача належним чином оформити своє право власності на домоволодіння.

З огляду на вищенаведене позивач просить суд визнати дії відповідача, щодо ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу згаданої квартири неправомірними, визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який мав місце 21.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на дану квартиру.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задоволити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав не заперечує проти їх задоволеня.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За таких умов, договір купівлі-продажу житлового будинку потребує обов'язкового нотаріального посвідчення та з 01.01.2013 року не потребує обов'язкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна вимог лише щодо його нотаріального посвідчення, такий договір може вважатися укладеним в силу норм ч. 3 ст. 640 ЦК України. В свою чергу правила ч. 2 ст. 220 ЦК України вказують, що передбачена можливість визнання договору дійсним у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, не поширюються на правочини, які згідно закону для їх дійсності потребують обов'язкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації, так як момент його укладення пов'язується законодавцем саме з державною реєстрацією.

Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Згідно пропозиції щодо укладення договору купівлі-продажу від 08.04.2015 року та вимоги від 21.04.2015 року, наявних в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_2 з проханням з'явитися до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Однак своєю відповіддю від 25.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 повідомила, що виїжджає за межі країни, а тому не має змоги з'явитися до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, який був фактично укладений між ними 21.03.2015 року, факт отримання коштів за продану квартиру підтверджує.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про впізнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначене вказує на те, що позивач скористалася своїм правом власності у відповідності з вимогами чинного законодавства.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35657877 від 28.09.2012 року, власником квартири АДРЕСА_1 являється відповідач ОСОБА_2.

Ч.1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Розпискою від 21.03.2015 року ОСОБА_2, наявною в матеріалах справи, підтверджується факт сплати позивачем коштів за договором купівлі-продажу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 ЗУ "Про власність", ст.ст. 220, 317, 328, 334, 655 ЦК України, ст.ст. 3, 107, 118, 119, 130, 174, 212,213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2, щодо ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 21.03.2015 року між ОСОБА_1 та нею.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 21.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька