У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - міське комунальне підприємство «Основаніє», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, знявши її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що з березня 2014 року його дружина, відповідачка, добровільно, забравши свої речі, переїхала проживати до своєї матері, не веде з ним спільного господарства, тобто без поважних причин втратила право користування житлом.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний зазначений вище позов, в якому просила визнати ОСОБА_5, дочку ОСОБА_2, такою, що втратила право користування зазначеною вище квартирою, та зняти її з реєстрації, скільки вона без поважних причин не проживає у спірній квартирі з 1998 року, а її вселити до квартири, посилаючись на те, що чоловік, ОСОБА_2, чинить їй перешкоди у користуванні житлом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, знято її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, відмови у вселенні та усуненні перешкод у користуванні цією квартирою - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі шляхом вселення до неї ОСОБА_4 В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, судові рішення оскаржуються лише в частині позовних вимог ОСОБА_2

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваного рішення апеляційного суду, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами та належним чином оцінених (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що умов, передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, немає; ОСОБА_2 таких підстав не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки встановлено, що ОСОБА_4 певний час не проживала у спірній неприватизованій квартирі з поважних причин, через перешкоди, які їй чинив позивач.

Крім того, доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - міське комунальне підприємство «Основаніє», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні квартирою за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько