Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2038/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 24 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали заяви Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор», ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, за апеляційного скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор», ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 3 818 907,15 грн.

Одночасно з поданням позову ДП «Старокостянтинівський молочний завод» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Просив накласти арешт на майно та розрахункові рахунки ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» в межах заявленого позову.

Заяву обґрунтовував тим, що незважаючи на повне виконання своїх зобов'язань по Договору поставки, ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» всіляко ухиляється від розрахунків за придбаний товар, чим наносить збитки підприємству.

Заява судами розглядалась неодноразово.

Останньою ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2015 року заяву ДП «Старокостянтинівський молочний завод» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти в розмірі 3 818 907,15 грн., що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор».

Накладено арешт на все майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» в межах суми позову - 3818907,15 грн.

Не погодившись з ухвалою ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 31.03.2015 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Вважає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву в повній мірі не врахував положень ч.3 ст.151 та ч.3 ст.152 ЦПК України, а також роз'яснень, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Також вказує, що позивач не надав доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову, застосоване судом, не є співмірним позовним вимогам, оскільки арешт накладено на грошові кошти у розмірі суми позову та на все майно на таку ж суму. Накладенням арешту на грошові кошти і на все майно відповідача суд фактично блокував господарську діяльність ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор», що може призвести до незворотних наслідків.

Крім того, при вирішенні заяви про забезпечення позову суд не взяв до уваги, що скасовуючи попередню ухвалу про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою від 24.03.2015 року направив на новий розгляд до суду першої інстанції справу, а не питання про забезпечення позову. Відтак, повторний розгляд питання про забезпечення позову проведено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 статті 153 ЦПК передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.п.1, 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №19 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у розгляді справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з врахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача щодо несумісних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовною заявою Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор», ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 3 818 907,15 грн.

Тобто, між позивачем та відповідачем виник спір майнового характеру. Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, яку суд розглянув та обґрунтовано вважав, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Проте вирішуючи дану заяву, суд в повній мірі не врахував положень ч.3 ст.151 та ч.3 ст.152 ЦПК України, а також роз'яснень, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову". Зокрема не врахував, що забезпеченням позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках відповідача, може потягти за собою фактичне блокування господарської діяльності ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор».

Крім того, забезпечення позову, застосоване судом, не є співмірним позовним вимогам, оскільки одночасно накладено арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову та на все майно відповідача на таку ж суму.

За наведених обставин колегія суддів визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою і приходить до висновку, що заява про забезпечення позову вирішена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч.2 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду в частині накладення арешту на грошові кошти та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви.

В іншій частині ухвала постановлена з дотриманням вимог закону, підстав для її скасування не встановлено, а тому залишається без змін

Керуючись ст.ст. 209, 153-154, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2015 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 3 818 907,15 грн., що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор», скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти.

В решті ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді