Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1629/15-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

та позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визначити йому спосіб участі у вихованні доньки шляхом встановлення побачень з дитиною один раз на місяць у будь-який вихідний чи святковий день, протягом липня місяця кожного року з виїздом дитини до місця його проживання в АДРЕСА_1, чи в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області до місця проживання бабусі, або в оздоровчий заклад; зобов'язати відповідача повернути доньці мобільний телефон та не створювати перешкод для спілкування з нею в будь-який час. Позивач також просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, явки в судове засідання та витрати на правову допомогу. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_4 усіляко перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини, зустрічатись з нею.

Рішенням Малинського районного суду від 02 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом побачень у першу суботу кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год. та у день народження дочки з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини у присутності матері ОСОБА_4. В решті позову відмовлено за безпідставністю вимог.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 798,60 грн.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість зазначеного рішення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 13 вересня 2008 року до 18 серпня 2014 року (а.с.7).

Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Після розлучення сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір"ю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що згідно з ч.ч.1,2 ст.157 СК батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного прав у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ст.159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини...(ч.8 ст.7 СК).

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку, визначаючи спосіб участі позивача у вихованні доньки, суд врахував її малолітній вік, проживання на значній відстані від батька, неприязні стосунки, що склалися між батьками.

Крім того, як встановлено шкільним психологом в бесіді з дитиною, остання неприхильно ставиться до батька (а.с.91).

Позивачем не спростовано зазначений доказ.

Тому суд обгрунтовано передбачив спілкування батька з дитиною в присутності матері.

Доводи апеляційної скарги щодо бездоказовості висновку психолога не заслуговують на увагу та правильність висновків суду не спростовують, оскільки доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК).

Належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК).

Вимоги позивача щодо встановлення йому часу спілкування з дитиною „у будь-який день" не узгоджується з положеннями закону щодо змісту резолютивної частини рішення. Зокрема, резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК (п.13 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі").

За наведених обставин, та із врахуванням рекомендацій органу опіки і піклування, викладених у висновку від 30 вересня 2015 року (а.с.90), суд першої інстанції обгрунтовано визначив конкретні дні та години спілкування батька з дитиною.

Такий спосіб участі батька у вихованні доньки перш за все не буде суперечити її інтересам із врахуванням її малолітнього віку.Проте, це не перешкоджає позивачеві в подальшому звернутись до суду про зміну такого способу, за умови зміни ставлення дитини до батька та інших істотних обставин.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування, чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,- у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малинського районного суду від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: