Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/946/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція АТ "Райффайзен Банк Аваль", на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція АТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання договорів поруки припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд до ПАТ „Райффайзен Банк Аваль"( далі - банк) з вище зазначеним позовом.

В обгрунтування свої позовних вимог посилалися на те, що 25.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №014-09.5-81397 (а.с.15-22).

В забезпечення виконання зобов'язань між позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожною окремо та Банком було укладено договори поруки б/н: відповідно 25.12.2007 року та 26.12.2007 року.

За зазначеними договорами поруки позивачі кожен окремо взяли на себе зобов'язання солідарно нести відповідальність перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором. (а.с.23-24, 25-26).

26.01.2009 року ОСОБА_5 та Банк внесли зміни до кредитного договору, та, в цей же день, тобто, 26.01.2009 року між ними (позивачами) та Банком було укладено відповідні додаткові угоди б/н, за якими кожна із них надала згоду на внесення змін до кредитного договору(а.с.27-35).

Пізніше, а саме:29.05.2009 року, ОСОБА_5 та Банк знову внесли зміни до кредитного договору, уклавши додаткову угоду №1 до кредитного договору, та, виклавши в додатках №№1, 2 у новій редакції графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту, однак цього разу внесення зазначених змін до кредитного договору відбулося без їх, як поручителів, згоди за кредитним договором.(а.с.36-40).

Позивачі також зазначили, що у зв'язку з тим, що позичальник ОСОБА_5 не належним чином виконував зобов'язання за зазначеним кредитним договором, у січні 2010 року Банк подав позов до ОСОБА_5 а також до них, як поручителів за кредитним договором, про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 31 462,16 доларів США, а після збільшення розміру позовних вимог 56 812,36 доларів США, що еквівалентно 453 118 грн. 31 коп.

Проте позивачами, як поручителями позов в частині стягнення з них заборгованості по кредиту не визнавався з тих підстав, що на їх думку договори поруки є прининеними з 29.05.2009 року, коли ОСОБА_5 та Банк внесли зміни до кредитного договору без їх згоди як поручителів, так як зміни до кредитного договору, що відбулися без їхньої згоди як поручителів, призвели до збільшення обсягу їх відповідальності.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 02.12.2011 року позов Банку було задоволено частково, стягнуто заборгованість за кредитним договором лише з ОСОБА_5 а щодо них як поручителів в задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі того, що договори поруки припинено.(а.с.41-43).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.02.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.04.2012 року, скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2011 року, позов Банку було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 453 118 грн. 31 коп.,(а.с.44-47,47-49).

З посиланням на постанову ВСУ від 21.05.2012 року, винесеній у справі №6-69цс11 вважають, що заявлені ними позовні вимоги про визнання договорів поруки припиненими, є достатнім засобом захисту їх цивільних прав та інтересів, для вирішення яких не існує жодних преюдиційних фактів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було задоволено та визнано договори поруки припиненими. Вирішено питання з судовими витратами.

В апеляційній скарзі Банком ставиться питання про скасування рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення представника банку, який підтримав доводи апеляційної скарги та представника відповідачів та третьої особи, який заперечив проти апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду апеляційної інстанції від 22.02.2012 року, положеннями якого суд визнав договори поруки, укладені між Банком та Позивачами, не припиненими, - відносяться до юридичної оцінки, а не до встановлених судом обставин, що мають юридичне значення.

Суд дійшов висновку, задовольняючи позовні вимоги, що зміни до основного зобов'язання, внесені 29 травня 2009 року позичальником ОСОБА_5 та Банком шляхом підписання Додаткової угоди №1 до кредитного договору, а також шляхом викладення в новій редакції Графіка погашення кредиту та інших платежів, розрахунку сукупної вартості кредиту, без згоди поручителів, призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Збільшення обсягу відповідальності виразилося у відстроченні виконання зобов'язання зі сплати основного тіла кредиту у звичайному розмірі у зв'язку з запровадженням кредитних канікул, що призвело до подальшого збільшення щомісячного розміру відсотків за користування кредитом у зв'язку із уповільненням сплати тіла кредиту та уповільненням зменшення розміру залишку заборгованості за кредитом.

Також збільшення обсягу відповідальності поручителів виразилося у розширенні змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати закористування ним, що є підставою в розумінні ч.1ст.559 ЦК України для визнання договорів поруки припиненими з 29 травня 2009 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суду погодитись не може на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Матеріалами справи підтверджується, що 25 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит на суму 35360 доларів США на 84 місяці на придбання автомобіля зі сплатою 12,95 відсотків річних з терміном повернення кредиту 24 грудня 2014 року (а.с.15-20).

Згідно графіку погашення кредиту та інших платежів до договору №014-09.5-81397 щомісячна сума платежу до погашення кредиту складає 642,31 дол. США. (а.с.21-22).

25 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_3 і 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі відповідають перед банком за виконання зобов'язань боржника солідарно (а.с.23-24,25-26).

26 січня 2009 року між банком і позичальником ОСОБА_5 укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої продовжено термін користування кредитними коштами до 24 січня 2016 року (а.с.27-28), а також відповідно укладено додаткові угоди до договорів поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4.(а.с.32-33,34-35).

Також 26 січня 2009 року укладено додаткову угоду №2 щодо зменшення на один рік з 26 січня 2009 року по 25 січня 2010 року процентної ставки на три відсотки, тобто до 9,95 % річних (а.с.29-30).

29 травня 2009 року між банком та позичальником за клопотанням самого позичальника укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України тимчасово на період з 26 червня 2009 року до 26 січня 2010 року за домовленістю зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором, визначеного в графіку погашення, а саме до 300 дол. США сума щомісячних платежів на наступні місяці, що слідують після 26.01.2010 року, склала за чотири місяці по 560,44 доларів США, а з тринадцятого по восьмидесятий місяць по 604,96 США (а.с.36-37,38-40).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.02.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.04.2012 року, скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2011 року, позов Банку було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 453 118 грн. 31 коп.,(а.с.44-47,47-49).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав вважати такою, що збільшує обсяг відповідальності поручителів, укладена додаткова угода від 29 травня 2009 року до кредитного договору №014-09.5-81397 між ОСОБА_5 та Банком.

Відповідно до висновку, зазначеному в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року № 6-69-цс, який має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ст.360-7 ЦПК України, що за положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Висновок суду, що при укладенні 29 травня 2009 року додаткової угоди до кредитного договору про тимчасове зменшення розміру щомісячного платежу збільшився розмір відповідальності поручителів, не відповідає фактичним обставинам справи і збільшення розміру відповідальності не є доведеним.

Як вбачається із змісту додаткової угоди при тимчасовому зменшенні щомісячного платежу не відбулось зміни загальних умов договору, зокрема, суми кредиту, розміру процентів, строку дії договору тощо, й відповідно не виникли нові чи додаткові зобовязання позичальника і поручителя, тому зазначені зміни не можна вважати такими, що збільшують обсяг відповідальності поручителів.

Посилання суду, що обсяг відповідальності поручителів збільшився відповідно до орієнтовного графіку погашення кредиту за січень 2009 року та орієнтовного графіку погашення кредиту за травень 2009, а тому порука є припиненою є безпідставними.

Як вище вже було зазначено, що відповідно до додаткової угоди №1 від 26 січня 2009 року продовжено термін користування кредитними коштами до 24 січня 2016 року. Укладення додаткової угоди від 29 травня 2009 року між ОСОБА_5 та Банком не супроводжувалось видачею кредитних коштів, умови кредитного договору такі, як сума кредиту, кінцевий строк повернення кредиту а саме 24 січня 2016 року та процентна ставка не змінювалась.

За таких обставин висновок суду про припинення договорів поруки є неправильним.

Поручителі відповідно до умов укладених договорів попереджені банком про виконання грошових зобовязань а тому повинні нести з позичальником солідарну відповідальності за невиконання умов кредитного договору.

Відповідно до 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція АТ "Райффайзен Банк Аваль" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року - скасувати. В задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договорів поруки припиненими - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: