АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/8435/15 Головуючий 1 інстанції - Іванова І.В.
Справа № 639/1245/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстації, виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила 19.03.2015 року, до ОСОБА_1 про усунення перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, зняття відповідача з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_1 із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.08.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотарільного округу Жовнір Я.В.

На момент переходу власності в квартирі, був зареєстрований ОСОБА_1 За умовами п.12 договору купівлі-продажу від 15.08.2009 року при укладені договору купівлі-продажу сторони домовились, що продавець передає відчужувану квартиру для вільного безперешкодного користування нею - ОСОБА_2 не пізніше ніж 24 серпня 2009 року, та що зареєстровані у відчужуваній квартирі мешканці знімуться з реєстраційного обліку не пізніше кінця серпня 2009 року. Вся технічна та правова документація на предмет договору передається їй - ОСОБА_2 одразу після посвідчення договору купівлі-продажу. Право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації, тобто з 15.08.2009 року.

Однак в порушення вказаних умов договору відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі по цей час, про що свідчить довідка, яка видана КП «Жилкомсервіс» дільниці №45 від 06.02.2015 року за № 302.

Відповідач не сплачує комунальні платежі, взагалі квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то вона змушена сплачувати всі витрати сама. Реєстрація та мешкання відповідача у вищезазначеній квартирі чинить перешкоди у здійсненні нею прав власності.

Справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_1, який в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1, знято з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за вказаною адресою, виселено відповідача з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_1 про задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та направити справу на новий розгляд до районного суду. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що про існування договору купівлі-продажу спірної квартири дізнався лише після ознайомлення з матеріалами справи. Зазначає, що 07 серпня 2015 року апелянт звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про визнання договору купівлі продажу недійсним та поверненням квартири.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції посилаючись на ст. 391 ЦК України, виходив з того, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. ОСОБА_2 є новим власником житла, на час переходу до неї права власності, відповідач ОСОБА_1 у розумінні ст. ст. 156, 64 ЖК України не є і не був членом її сім'ї як власника житла, а був членом сім'ї колишнього власника квартири, тому підлягає виселенню з квартири без надання іншого житла.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку у спірній квартирі ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі порушує права позивачки на право володіння, користування, розпорядження майном , а саме вищевказаною квартирою, яка належить їй на праві власності.

Судова колегія не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції в зв»язку з наступним.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.08.2009 року приватним нотаріусом Харківського нотарільного округу Жовнір Я.В (а.с. 3)

Згідно п.12 договору купівлі-продажу вказаної квартири від 15.08.2009 року, «сторони домовились, що Продавець передає відчужувану квартиру для вільного безперешкодного користування нею Покупцем не пізніше ніж 24 серпня 2009 року, а також, що зареєстровані у відчужуваній нерухомості мешканці знімуться з реєстраційного обліку не пізніше ніж до серпня 2009 року. Вся технічна та правова документація не предмет договору передається Покупцю одразу після посвідчення цього договору. Право власності виникає у Покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації квартири» (а.с. 3).

Однак в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає в квартирі по теперішній час, про що свідчить довідка, яка видана КП «Жилкомсервіс» дільниці №45 від 2015 року за № 302 (а.с.7).Вказане не заперечувала в суді апеляційної інстанції і представник відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст.ст.9 ч.З, 4, 98, 150 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як в порядку, передбачених законом.

Наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов»язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З матеріалів справи вбачається, що з часу оформлення договору купівлі - продажу і до оговореного строку виселення (з 15.08.2009 року до 24.09.2009) ОСОБА_1 продовжував проживати в квартирі з дозволу власника - ОСОБА_2, тобто, є тимчасовим мешканцем, а тому згідно вимог ст.ст. 98,99 ЖК України , ст.150 ЖК України, ст.319 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності квартиру або її частину, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім»ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що позивач ОСОБА_2 є новим власником житла, на час переходу до неї права власності, відповідач ОСОБА_1 у розумінні ст. ст. 156, 64 ЖК України не є і не був членом її сім'ї як власника квартири, а був членом сім'ї колишнього власника квартири. Відповідач у справі порушує права позивачки на право володіння, користування, розпорядження майном , а саме вищевказаною квартирою, яка належить їй на праві власності, тому власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. Тому відповідач підлягає виселенню з квартири без надання іншого житла.

Між тим, судова колегія не може погодитися з рішенням районного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1

Згідно із абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналіз вказаної норми закону «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», дає підстави вважати, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом. Тому зняття з реєстрації місця проживання відповідача не належить до компетенції суду. Крім того, орган реєстрації - Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області залучено до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача. В судовому засіданні представник позивача не надала суду докази, що відповідний орган реєстрації відмовив позивачу у задоволені його заяви про зняття з реєстрації відповідача у спірній квартирі.

Крім того, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідач є інвалідом 2 групи та тому звільнений від сплати судового збору. Тому судова колегія скасовує рішення районного суду і в цій часині та також відмовляє в задоволенні позову в зазначеній частині.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його змінити та скасування в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та відмови в задоволенні позову в зазначеній частині.

В іншій частині вказане рішення судова колегія залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року змінити. Скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та відмовити в задоволенні позову в зазначеній частині.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: