Справа № 377/1102/14 Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/2738/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 24 21.05.2015
УХВАЛА

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Іванової І.В.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 13 травня 2011 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік ОСОБА_3 ДТП трапилася з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Згідно вироку, ОСОБА_4 13 травня 2011 року близько 21 години 30 хвилин, виконуючи на підставі трудової угоди з ТОВ «Майстер» обов»язки водія легкового автомобіля, керував на підставі подорожнього листа технічно справним автомобілем марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1, експлуатацію якого на підставі договору оренди здійснювало ТОВ «Майстер». Керуючи вказаним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вулиці Ентузіастів міста Славутича Київської області напроти будівлі №7 в напрямку АТ ПРП «АТАСС» зі швидкістю 91…96 км/год, яка перевищувала встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах не більше 60 км/год, в темну пору доби, водій ОСОБА_4 не вибрав безпечну швидкість руху, невірно оцінив дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, проявив неуважність та злочинну безпечність, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля з велосипедом під керуванням ОСОБА_5 та велосипедом під керуванням ОСОБА_3, які рухались один за одним по правому краю проїзної частини дороги в попутному напрямку на велосипедах, обладнаних габаритними освітлювальними приладами та світлоповертаючими пристроями, які дозволяли іншим учасникам дорожнього руху своєчасно їх побачити. В результаті зіткнення велосипедисти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці ДТП.

Автомобіль, яким керував ОСОБА_4, належав ТОВ «Майстер», з яким ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах. Цивільно-правова відповідальність володільця вищевказаного автомобіля була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_2.

10 жовтня 2011 року позивач ОСОБА_2, а також батьки її загиблого чоловіка, подали до Славутицького відділення ВАТ НАСК «Оранта» заяви про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду яких було заведено страхову справу № 20940 і дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув чоловік позивача, було визнано страховим випадком.

Відповідно до ст.22.3. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3. статті 9 цього Закону.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2011 року з ТОВ «Майстер» на користь ОСОБА_2 та двох її малолітніх дітей стягнуто 150 000 грн. моральної шкоди, які на сьогоднішній день позивачу не виплачені.

У відповіді ВАТ НАСК «Оранта» від 03.09.2014 року за № 09-02-09/16517 відповідач повідомив, що прийняв рішення про виплату позивачу ОСОБА_2 та її дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 7 650 грн., яку однак не виплатив.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь 7 650 грн. моральної шкоди та 1 296 грн. пені за прострочення виплати їй страхового відшкодування згідно вимог ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, відповідно до якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Крім того, позивач ОСОБА_2 в своєму позові зазначала, що відповідно до ст. 27 Закону у зв'язку із смертю годувальника в результаті ДТП право на страхове відшкодування мають, зокрема, діти - до досягнення ними повноліття, працездатна вдова, якщо у сім'ї є діти до восьми років. Порядок нарахування відшкодування утриманцям на час настання страхового випадку визначався Постановою КМУ від 31.12.2004 року № 1776 «Про порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв»язку із смертю годувальника внаслідок ДТП».

Таким чином, у зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка належала б кожному утриманцю при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Від шлюбу з померлим позивач має двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 5 460,26 грн.

Позивач вважає неправомірною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй, як працездатній дружині загиблого, яка має дітей до восьми років, неотриманої частини доходів, які б належали їй за життя чоловіка, оскільки на момент смерті чоловіка перебувала на його повному утриманні, так як знаходилась у відпустці по догляду за дитиною - сином ОСОБА_7, до досягнення ним трьох років.

Оскільки середньомісячний дохід померлого ОСОБА_3 складав 9 229,80 грн., то середньомісячний дохід на одного члена сім'ї складав 2 307,45 грн. (9 229,80 : 4). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неотриманого доходу до досягнення сином ОСОБА_7 8 років в розмірі 170 751,30 грн. (2 307,45 грн. х 74 місяці).

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь 7 500 грн. моральної шкоди, 1 296 грн. пені за прострочення виплати моральної шкоди та 170 751,30 грн. неотриманих доходів, які були б отримані нею за життя померлого.

Під час судового розгляду справи позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування частини неотриманих доходів потерпілого в сумі 100 000 грн.; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 26 632 грн. 78 коп.; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 7 650 грн.; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в частині моральної шкоди в розмірі 2 041 грн. 12 коп. та 500 грн. витрат за надану правову допомогу.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ НАСК "Оранта" страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 7 500 грн.; пеню за прострочення виплати моральної шкоди в розмірі 1 296 грн.; суму неотриманих доходів, які були б отримані ОСОБА_2 за життя померлого ОСОБА_3 у сумі 170 751,30 грн., а всього 179 547 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ВАТ НАСК "Оранта" подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, виходячи з розміру законних вимог, визначених відповідно до вимог чинного законодавства, із врахуванням встановлених лімітів відповідальності, відмовивши в задоволенні вимог про стягнення пені.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила, що резолютивна частина повного рішення від 10 лютого 2015 року (а.с.109) суперечить мотивувальній частині рішення та не відповідає резолютивній частині короткого рішення від 10 лютого 2015 року (а.с.102), що унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості рішення в апеляційному порядку до усунення вищевказаних розбіжностей судом шляхом виправлення описки.

Враховуючи викладене, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для виправлення описки у строк, не більший 15 днів з моменту надходження справи до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування - повернути до суду першої інстанції для виправлення описки, встановивши для цього строк, не більший 15 днів з моменту надходження справи до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: