ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1155/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Горбулі М.В., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 15 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків за користування ним, три відсотки річних із простроченої суми та грошову компенсацію за ювелірні вироби, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків за користування ним, три відсотки річних із простроченої суми та грошову компенсацію за ювелірні вироби, позовні вимоги позивача задоволено частково.

В серпня 2015 року представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду із завою про перегляд вищезазначеного заочного рішення посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 судову повістку на 9-00 год. 8 квітня 2015 року отримала об 11-00 год. того ж дня, крім того, судові повістки на судові засідання 08.04.2015 та 15.04.2015, яку їй передала позивач особисто, не мали підпису судді в зазначеному для цього місці, через що вона вважала дані повістки недійсними. Остаточне рішення суду ОСОБА_4 не надходило та про його існування вона дізналася в липні 2015 року від державного виконавця.

Відповідач ОСОБА_4 заперечує щодо обставин справи та стверджує, що вказівка ОСОБА_1, що вона не отримувала від ОСОБА_4 грошових коштів не відповідає дійсності, в рахунок боргу було сплачено 28 000 грн., що може підтвердити покази слідчого СВ Петриківського РВ ГУ МВС України ОСОБА_5, яка повідомила ОСОБА_4, що про ці обставини їй повідомила позивач по справі.

Крім того, ОСОБА_4М не погоджується із стягненням із нею 3% річних за зазначеним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану до суду заяву та зазначив, що відповідач періодично відїжджає до Російської Федерації, а тому не була належним чином, завчасно повідомлена про розгляд справи в суді. Крім того, відповідач отримала судові повістки, які не належно оформлені.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не явилася, про причини неявки суду не повідомила. Зі слів представника ОСОБА_3 вона знає про розгляд даної заяви судом та не висловлювала намір особисто приймати участь в судовому засіданні.

Частина 1 ст. 231 ЦПК України передбачає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти поданої до суду заяви представника ОСОБА_4 ОСОБА_3, вважаючи її безпідставною та такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що заперечує проти заяви представника відповідача про скасування заочного рішення, оскільки відповідачем не надано до суду підтвердження її відсутності за місцем реєстрації на час винесення рішення суду, при цьому їй нічого не заважало особисто звернутися до суду з метою перевірки даних про наявність в провадженні цивільного позову до неї. Вважає, що покази слідчого не можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення так як це її вільні пояснення.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про направлення відповідачу судових повісток про виклик до суду на 21.10.2014, 05.11.2014, 11.11.2014, 20.11.2014, 02.12.2014 та копій відповідних документів за правилами судових повідомлень, визначених ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Поштові повідомлення повернулися до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 17-18, 21-22, 34-35,42-43, 52-53).

Крім того, адреса місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_4, зазначена позивачем, відповідає адресі її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою Петриківського РС ГУ ДМС України (а.с. 9).

За правилами абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Стаття 74 ЦПК України передбачає, що стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

В такий спосіб відповідач була повідомлена про час та місце судового засідання, що відбулося 15 квітня 2015 року, про що свідчить розписка останньої від 08.04.2015.

Відповідно до ст. 75 ЦПК України судова повістка про виклик у суд повинна містити: ім'я фізичної особи чи найменування юридичної особи, якій адресується повістка; найменування та адресу суду; зазначення місця, дня і часу явки за викликом; назву справи, за якою робиться виклик; зазначення, в якості кого викликається особа (як позивач, відповідач, третя особа, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач); зазначення, чи викликається особа в судове засідання чи у попереднє судове засідання, а у разі повторного виклику сторони у зв'язку з необхідністю дати особисті пояснення - про потребу дати особисті пояснення; у разі необхідності - пропозицію особі, яка бере участь у справі, подати всі раніше неподані докази; зазначення обов'язку особи, яка одержала судову повістку в зв'язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату; роз'яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається (накладення штрафу, примусовий привід, розгляд справи за відсутності, залишення заяви без розгляду), і про обов'язок повідомити суд про причини неявки.

Оскільки вимоги до судової повістки не передбачають підпис її суддею, тому твердження відповідача про те, що за відсутності такого підпису судова повістка є недійсною безпідставні, а неявку ОСОБА_4 в судове засідання 15 квітня 2015 року, за вказаних нею підстав, не можна вважати такою, що мала місце з поважних причин та через підозру, що така повістка є наслідком її залякування з боку позивача. Про безпідставність такого твердження відповідача, крім зазначеного, свідчить те, що відповідач попередньо 08.04.2015, особисто отримувала судову повістку поштою рекомендованим листом із повідомленням та отримані нею судові повістки містили всі необхідні відомості і пройшли реєстрації вихідної кореспонденції з відбитком кутового штампу суду.

Твердження представника відповідача про відсутність ОСОБА_4 протягом часу з 27.04.2014 до 15.03.2015 на території України з посиланням на проїзні документи, а тому неможливість її повідомлення через оголошення в пресі та відсутність у неї можливості зявитися до суду протягом даного проміжку часу, безпідставні. Такі проїзні документи свідчать про відїзд відповідача 29.05.2014 з м. Синельникове до м. Пермь та прибуття 30.05.2014; і вибуття з м. Пермь до м. Москва 15.03.2015 та прибуття 16.03.2015.

Отже, представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_4 за межами України на час розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до не.

Посилання відповідача на необхідність допиту в судовому засіданні свідка слідчого СВ Петриківського РВ ГУ МВС України ОСОБА_5 суд не враховую як докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та як підставу для скасування заочного рішення, оскільки, зі змісту заяви відповідача про перегляд заочного рішення вбачається, що такі покази свідка є показами з чужих слів та не мажуть бути допустимим доказом в силу вимог ст.ст.545 та 1047 ЦК України.

Незгода відповідача з застосування судом положень ст.625 ЦК України не вирішується судом першої інстанції при вирішенні питання про скасування заочного рішення в порядку ст. 232 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище заява представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 15.04.2015 безпідставна та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11, 73-76, 231- 232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 15 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків за користування ним, три відсотки річних із простроченої суми та грошову компенсацію за ювелірні вироби, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_6

Згідно з оригіналом ОСОБА_6