У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерно-комерційного Банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Єкатеринославського відділення ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання недійсною умови договору, яка порушує права споживача і не відповідає вимогам закону, скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 09 серпня 2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала 74 766 доларів США кредитних коштів.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 09 вересня 2014 року було задоволено позов про стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором.

Вважає, що третейська угода, посилання на яку міститься в п. 6.2 договору, порушує її права як споживача, оскільки даний пункт кредитного договору був доданий банком за власною ініціативою, а вона була позбавлена права вносити пропозиції про зміст даного пункту, також її не було роз'яснено правового змісту третейської угоди та правових наслідків її укладення, а умови кредитного договору суперечать ч. 1 ст. 16 ЦПК України, оскільки обмежують її право на звернення до суду за захистом своїх прав до суду на загальних підставах.

Посилаючись на вказані обставини просила визнати недійсною умову договору про надання кредиту, що стосується визначення місця розгляду спорів за договором Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків; скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 09 вересня 2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга разом із клопотанням, у якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо вирішення спорів третейським судом, а чинним законодавством на час укладення договору не встановлювалося заборони такого розгляду. Крім того, третейське застереження не суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та статтям 6, 627, 638 ЦК України щодо вільності сторін при укладенні договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 73, 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити скаржнику строк на касаційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерно-комерційного Банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Єкатеринославського відділення ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання недійсною умови договору, яка порушує права споживача і не відповідає вимогам закону, скасування рішення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова