Справа № 464/2899/15-ц
пр.№ 2/464/981/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар - Боднар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Сихівського ВДВС Львівського МУЮ, в якому просить зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (4/5 частини) та ОСОБА_4 (1/5 частини), накладений постановою ВДВС Галицького РУЮ від 10.05.2002 р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 є співвласником 4/5 частин будинку АДРЕСА_1, 1/5 частини вказаного будинку належить його доньці - ОСОБА_4 в порядку спадкування. При оформленні спадщини нотаріусом П'ятої ЛДНК Кіріловою Т.М. повідомлено, що на вище зазначений будинок накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови ВДВС Галицького РУЮ від 10.05.2002 р., винесеної в порядку примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 03.01 2002 р. про стягнення боргу з МПП «Яринка» на користь ВАТ «ККПЗ» в сумі 26 864, 20 грн. Оскільки вказане майно ніколи не належало МПП «Яринка», відтак, наявний арешт на буд. АДРЕСА_1 порушує права його власників.

В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять такі задовольнити.

Представник відповідача Сихівського ВДВС Львівського МУЮ в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій підстав для заперечення щодо звільнення майна з під-арешту не вбачає.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1 статей 319, 321 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що 7/12 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі постанови Винниківського райвиконкому №630 від 30.09.1948 р., належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, 5/12 частини вказано будинку - ОСОБА_7 на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Львова від 30.05.1986 р. /а.с.21/.

06.07.2000 р. позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 3-2298 на 7/12 частин будинку АДРЕСА_1 /а.с. 22/.

В подальшому, рішенням третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 14.12.2007 р. затверджено мирову угоду від 01.12.2007 р., укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, відповідно до якої, житловий буд. АДРЕСА_1 є в спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7, при цьому, частка ОСОБА_1 складає 4/5, а частка ОСОБА_7 - 1/5 /а.с. 29-37/. Даний факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №116925, виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 25.12.2007 р. /а.с.4/. В свою чергу, 17.11.2014 р. ОСОБА_4 набула право власності в порядку спадкування на 1/5 частини вказаного будинку, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕА 601806 від 17.11.2014 р./а.с.5/.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Кобілєвої І.О. від 10.05.2002 р. при примусовому виконанні наказів, виданих 03.01.2002 р. Господарським судом Львівської області, про стягнення боргу з МПП «Яринка» на користь ВАТ «ККПЗ» в сумі 26864, 20 грн. та виконавчого збору в сумі 1 343,20 грн. на користь Галицького РУЮ м. Львова, накладено арешт на майно, що належить МПП «Яринка», а саме, будинок АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна /а.с. 8/.

За даних витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 перебуває під обтяженням на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №96/6 від 10.05.2002 р., виданої ВДВС Галицького РУЮ, власником майно, права якого обтяжено, є МПП «Яринка» /а.с.7/.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.05.2002 р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження і на час винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника був співвласником нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Крім цього, з листа державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ № 9244 від 20.05.2015 р. вбачається, що проведеною перевіркою ЄДРВП, журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження та книг обліку реєстрації виконавчих проваджень переданих державному виконавцю встановлено, що у відділ на примусове виконання не надходили і не перебувають на примусовому виконанні виконавчі документи, де боржником є ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 38/.

Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача перешкоджає йому у реалізації права на розпорядження своєю власністю, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 58-61, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту житловий будинок АДРЕСА_1, який належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/5 частини) та ОСОБА_4 (1/5 частини), накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.05.2002 р.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Дулебко Н.І.