Справа № 186/394/15-ц
"14" травня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Кривошеї С. С.
при секретарі Кравченко А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначає, що 07 лютого 2010 року вона придбала у відповідача ОСОБА_2, квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2010 року, відповідач зобов'язався знятися з реєстрації місця проживання, тобто з вищезазначеної квартири в строк до 20 квітня 2010 року, але до теперішнього часу, відповідач свого зобов'язання не виконав, що є підставою її звернення до суду. Відповідач у спірній квартирі не проживає з моменту укладання договору купівлі-продажу.
Просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з'явились, представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення у газеті "Вісті Придніпров'я" № 35-36 (1630-1631) від 07 травня 2015 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Копією договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2010 року підтверджується, що ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 07 лютого 2010 року за № 8225766, договір купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, внесений до Державного реєстру правочинів за № 3817981.
Згідно акту № 167 від 14 травня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Комунальщик-3", ОСОБА_2 дійсно прописаний, але не проживає у АДРЕСА_1, з 24 жовтня 2009 року.
Відповідно до виписки з фінансово-облікового рахунку, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1, з 03 липня 2008 року зареєстрований наймач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_1, та на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України, стягнути з нього на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.ст.10, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом десяти днів з моменту одержання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея