Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Мамонової О.Є., Кузюри Л.В.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: позивача ОСОБА_1, представника КЕВ м. Чернігова - Гриценка В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - прокуратура м.Чернігова, квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігова, про визнання частково недійсним рішення, визнання недійсним ордеру та зобов'язання видати ордер,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2014 року, яким йому відмовлено в задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігова, прокуратура м. Чернігова, про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 258 від 22.10.2012 року, визнання ордеру недійсним, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує його ухвалення судом з порушенням норм норм матеріального права, а саме: статей 8, 19, 21, 22, 40, 47, 55, 56, 121, 123, 144, 146 Конституції України, статей 14, 15, 29, 30, 36, 41 ЖК УРСР, ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", п.33 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, ч.2 п.34 наказу Міністерства оборони України № 20, згідно яких здійснення обліку, розподілу та виконання функцій контролю за розподілом житла військовослужбовцям є виключною компетенцією виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. За доводами апелянта, рішення суду не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України та роз'ясненням, викладеним в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі". Також судом не враховано, що при затвердженні рішення про виділення квартири ОСОБА_3, який знаходиться в черзі після нього за № 28, органом виконавчої влади було грубо порушено норми житлового законодавства, а відповідно і його гарантоване Конституцією України право на отримання в користування квартири в державному житловому фонді.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із відсутності порушень прав позивача при розподілі житла та видачі виконавчим комітетом Чернігівської міської ради ордеру ОСОБА_3 та членам його сім'ї.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Виходячи з викладеного, з врахуванням положень статей 10, 11 ЦПК України, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та розгляду справи судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, то саме на позивачеві лежить обов'язок доведення наявності передбачених ст. 21 ЦК України, ст. 59 ЖК УРСР підстав для визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним ордеру на житлове приміщення. Відповідно відповідачі повинні довести дотримання вимог діючого законодавства при вирішенні питання про надання житлового приміщення в користування та відсутності при цьому порушень прав позивача.

В порушення зазначених вимог закону ОСОБА_1 не надано доказів наявності підстав, передбачених ст. 59 ЖК УРСР, для визнання недійсним ордеру від 25 жовтня 2012 року на квартиру АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_3, та порушення житлових прав позивача видачею зазначеного ордеру, а також незаконності рішення про надання в користування зазначеної квартири саме сім'ї Ананко, а відповідно наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення.

По справі встановлено, що рішенням від 7 грудня 2011 року №2 квартирно - експлуатаційного відділу м. Чернігова щодо розподілу житла між військовослужбовцями Чернігівського гарнізону в новому житловому будинку, розташованому у АДРЕСА_1 було розподілено 10 трикімнатних квартир, з яких: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 підлягала виділенню ОСОБА_3 по загальній черзі за № 28 на склад сім'ї з 4-х осіб, а квартира АДРЕСА_5 - ОСОБА_1 на склад сім'ї з 4-х осіб по загальній черзі за № 26, по першочерговій черзі за АДРЕСА_5. Крім того, даним рішенням квартиру АДРЕСА_5 заплановано як резерв для надання майору ОСОБА_7 по загальній черзі за № 45 на склад сім'ї з 4-х осіб в тому випадку, коли комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України відмовить у її виділенні сім'ї старшого прапорщика запасу ОСОБА_1, який не бажає здавати раніше виділену йому двокімнатну квартиру (а.с.7-8).

Згідно протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 330 від 13.12.2011 року щодо розподілу житла в Чернігівському гарнізоні погоджено надання ОСОБА_3 трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та прийнято рішення про зняття з розгляду питання надання квартири АДРЕСА_5 в даному будинку ОСОБА_1 „через небажання здати наявне житло". Погоджено надання квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_7 (а.с.164-166).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 жовтня 2012 року № 258 було затверджено рішення про виділення квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на сім'ю з 4 чоловік та відмовлено у затвердженні протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 330 від 13 грудня 2011 року в частині зняття з розгляду комісії питання щодо виділення трикімнатної квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1, який перебував на черзі з 23 березня 1999 року на загальних підставах за № 26 та у позачерговому списку за АДРЕСА_5.

Проте, відмовивши в затвердженні протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України в частині зняття з розгляду комісії питання щодо виділення квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1, виконавчий комітет затвердив рішення про виділення зазначеної квартири майору ОСОБА_7 на склад сім'ї з 4-х осіб за наявності права ОСОБА_1 на отримання вказаної квартири згідно рішення від 7 грудня 2011 року № 2 КЕВ м. Чернігова.

Згідно пунктів 22, 32, 34 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

На підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім'я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.

Згідно підпункту 2 пункту „а" та підпунктів 6, 7, 8 пункту „б" ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження: зокрема здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержання житлового законодавства на підприємствах, в установах, організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.

Виходячи з зазначених норм матеріального права, підставою для отримання житла військовослужбовцем є рішення відповідного органу Збройних Сил України, а до компетенції органу місцевого самоврядування відноситься питання видачі ордеру на підставі рішення за умови дотримання норм житлового законодавства при його прийнятті.

Оскільки Чернігівською міською радою було відмовлено в затвердженні протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України в частині зняття з розгляду комісії питання щодо виділення квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1, то фактично відновлено право ОСОБА_1 саме на отримання зазначеної квартири АДРЕСА_5 згідно Рішення квартирно - експлуатаційного відділу м. Чернігова щодо розподілу житла між військовослужбовцями Чернігівського гарнізону в новому житловому будинку АДРЕСА_5 №2 від 7 грудня 2011 року.

Зазначене рішення в цій частині є чинним, ніким не оскаржено, як і не оскаржено вказане рішення і в частині виділення спірної квартири АДРЕСА_1 сім'ї ОСОБА_3

Таким чином, затвердженням списків в частині надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на сім'ю з 4 чоловік та видачею йому ордера на зазначену квартиру за наявності іншого житла, яке підлягало виділенню позивачу, не було порушено житлових прав останнього.

Статтею 15 ЦК України визначено право особи на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтями 12, 13 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх цивільних прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, додержуватися моральних засад суспільства, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права з підстав порушення зазначених вимог закону.

Апеляційний суд враховує, що, будучи обізнаним про наявність права згідно рішення КЕВ від 7 грудня 2011 року № 2 та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 жовтня 2012 року № 258 про відмову в затвердженні протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України в частині зняття з розгляду комісії питання щодо виділення квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1, позивач звернувся з позовом не з метою відновлення права на квартиру АДРЕСА_5, яка підлягала виділенню йому згідно вищезазначеного рішення, а на квартиру, яку виділено сім'ї ОСОБА_3 в порядку черговості з дотриманням вимог житлового законодавства.

З врахуванням вищевикладеного, перебування відповідача ОСОБА_3 в черзі на отримання житла під № 28, а позивача - під № 26, як і посилання в мотивувальній частині рішення суду на неодноразову відмову позивача від отримання житла в зв'язку з небажанням здати раніше отриману квартиру, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду.

Оскільки згідно положень статей 211, 320 ЦПК України постановлення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду, то апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог апелянта про постановлення окремої ухвали з підстав встановлення порушення закону.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: