Провадження № 2-5449/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Демидовської А.І.,

при секретарі - Малютіні А.Д., Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2014 року заочним Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва було вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Станом на момент винесення вказаного рішення Суду, де ОСОБА_1 не приймав особистої участі, тому не міг подати відповідні пояснення та докази, у зв'язком з життєвими обставинами, не має змоги виплачувати аліменти в розмірі встановленому судом.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі за обставин, викладених вище.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позивач посилається на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка є пенсіонером, та що громадянка ОСОБА_5 перебуває в стані вагітності.

Однак, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 мати позивача, ОСОБА_6 є пенсіонером за віком, а не за здоров'ям чи інвалідністю і отримує пенсію на законодавчо встановленому для цієї категорії рівні.

Доказів того, що ОСОБА_1 є опікуном чи єдиним утримувачем своєї матері, суду не надано, а також не доведено факт утримання своєї матері.

Щодо доводів позивача про те, що громадянка ОСОБА_5 перебуває у стані вагітності. То варто зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує, зокрема, наявність у платника аліментів на інших дітей.

Однак сам факт того, що громадянка ОСОБА_5 перебуває в стані вагітності, ще не означає, що у ОСОБА_1 є інша дитина, - ОСОБА_5 не є його законною дружиною і факт батьківства майбутньої дитини ще не встановлений. Крім того. Не можливо встановити та позивач не надає доказів, ОСОБА_5 дійсно вагітна від позивача.

У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи вищевикладене, насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідачки на утримання дитини не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище останнього, а обставини, наведені ним, щодо обґрунтування заявлених вимог не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення.

В урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого доведення в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 110-112, 180-183, 192 СК України, ст.ст. 10, 57 - 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.І. Демидовська