АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/30109/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/16151/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів -Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, Департамент державної реєстрації, Департамент містобудування та архітектури міста Києва про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, вважаючи що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення самочинного будівництва та просила суд зобов'язати ОСОБА_5 знести самочинно збудований суцільний залізний паркан, встановлений поряд із металевою сіткою із залізними та азбестовими стовпчиками, що поділяє домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_5 знести самочинно збудований будинок невизначеного призначення за вищезазначеною адресою.

16 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження майна на користь інших осіб та зробити неможливим виконання рішення суду.

У зв'язку із викладеним, просила суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на 46/100 частин будинку за АДРЕСА_1, забороною Державній архітектурно-будівельній інспекції України вчиняти будь-які дії щодо прийняття в експлуатацію самочинного будівництва за адресою АДРЕСА_1, забороною Департаменту державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності на самочинне будівництво за адресою АДРЕСА_1, забороною Департаменту містобудування та архітектури міста Києва видавати будівельний паспорт, містобудівні умови і обмеження, а також реєструвати окрему поштову адресу по АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав її необґрунтованою.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_6 має намір відчужити належні йому 46/100 частин будинку АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні заяви щодо забезпечення позову шляхом заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України вчиняти будь-які дії щодо прийняття в експлуатацію самочинного будівництва за адресою АДРЕСА_1, заборони Департаменту державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності на самочинне будівництво за адресою АДРЕСА_1, заборони Департаменту містобудування та архітектури міста Києва видавати будівельний паспорт, містобудівні умови і обмеження, а також реєструвати окрему поштову адресу по АДРЕСА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що забороняти підприємствам та державним органам виконувати їх функції, передбачені законом, суд не вправі.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді