Справа № 128/505/15-ц Провадження № 22-ц/772/3438/2015Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 59Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року . . м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Голови :Жданкіна В.В.

Суддів: Пащенко Л.В., Голоти Л.О.

при секретарі : Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького райнного суду Вінницької області від 03.11.2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, зобов'язати та надати дозвіл держазному виконавцю застосувати ст.63 п.5 Закону України «Про виконавче провадження» і інше, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державної виконавчої служби Вінницького району. Скаргу обгрунтовує тим, що на даний час у виконавчій службі знаходяться три виконавчі листи до одного боржника - ОСОБА_4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1. Перший виконавчий лист від 27.06.2006 р., заборгованість по якому становить 11350.49 грн., другий - від 23.07.2014 р., заборгованість 5054 грн., третій - від 16.03.2015 р., заборгованість 3900 грн. Загальна сума заборгованості по трьох виконавчих листах становить 20304,49 грн. Боржник, ОСОБА_4 свої зобов'язання по даних виконавчих листах взагалі не виконує.

07. 04. 2014 р. державним виконавцем Федоринським С.П. було винесено постанову - повернення виконавчого листа і припинення чинності арешту усього майна боржника. Після усних та письмових скарг апелянта, державним виконавцем Павловськокою К.М. було накладено арешт на автомобіль, який знаходиться у боржника іза ним зареєстрований. Дані виконавчі листи на виконанні у державного виконавця Павловської С.М. Ні разу за весь період на боржника не накладався штраф за невиконання зазначених вимог без поважних причин ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».Окрім автомобіля боржник має будинок (старий і новий), де він зареєстрований і проживає.

Просила задовольнити скаргу. Зобов'язати та надати дозвіл державному виконавцю, який веде дану справу, застосувати ст. 63, п. 5. З У «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького райнного суду Вінницької області від 03.11.2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду як незаконну, постановлену з порушенням норм процесуального права та постановити нову про задоволення її скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, у своїй скарзі ОСОБА_3 вимагає зобов'язати державну виконавчу службу застосувати п.5 ст 63 ЗУ «Про виконавче провадження» яка передбачає звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи, а саме:

1. Звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

2. Разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

3. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

4. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до ст. 316 ЦКУ правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 328 ЦКУ визначає підстави набуття права власності - на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п.1 ст. 331 ЦКУ право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає що разом з ОСОБА_4 створювали об'єкти нерухомого майна.

Проте, відповідно до п.2.ст.331 ЦКУ право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації і право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, отже право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем подавались запити до установ, які реєструють право власності на нерухоме майно, про те факт реєстрації такого права не підтвердився.

Згідно повідомлення КП «ВООБТІ» від 08.04.2015 за №1077/2/01-7/15 інформацію щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 станом на 31.12.2012 не можливо надати оскільки за адресою АДРЕСА_1 первинна технічна інвентаризація об'єкту нерухомого майна та реєстрація права власності не проводилась.

Відповідно до ЗУ «Про технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна» Первинна технічна інвентаризація - це інвентаризація, яка проводиться вперше. Одним із пунктів мети технічної інвентаризації являється встановлення факту існування об'єкта нерухомого майна.

Згідно зі ст.8 ЗУ «Про технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна» технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна здійснюється за ініціативою заявника або його довіреної особи. Технічна інвентаризація об'єктів безхазяйного нерухомого майна та самовільно забудованих або тих, які будуються на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети може здійснюватись за ініціативою відповідних органів державної влади та органів місцевої влади.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна» первинна технічна інвентаризація є обов'язковою при прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомого майна та при здійснені державної реєстрації права власності.

Згідно повідомлення Держземагенства земельні ділянки належні ОСОБА_4 не виявлені.

Відповідно до інформаційної довідки №104688907 від 21.07.2015, № 114294614 від 02.10.2015 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо речових прав на нерухоме майно відсутні.

У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості (а саме копія технічного паспорта на житловий будинок, державний акт на землю тощо), у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача відповідно до п.5 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, твердження позивача щодо набуття ОСОБА_4 права власності на об'єкт нерухомого майна є хибним, оскільки документ, який характеризує об'єкт нерухомості, не являється документом який посвідчує право власності. Технічний паспорт будинку - це інформаційно- довідковий документ, виготовлений на підставі проведеної технічної інвентаризації будинку, який містить інформацію про технічні показники будинку, такі як: поверховість будинку, загальна площа будинку, законність побудови будинку. У ньому також вказані такі параметри: рік будівлі, інженерні мережі, план будівлі по поверхово, санітарно-гігієнічні норми приміщення і загальні відомості про систему і конструкції будинку. Якщо нерухоме майно, а саме будинок та прибудинкові споруди за адресою АДРЕСА_1 не належить боржнику на праві власності то й державний виконавець не може звернути стягнення в рахунок погашення боргу на це майно, а тим більше виготовляти документи, що характеризують об'єкти нерухомості, які не прийняті в експлуатацію та не зареєстровані в порядку передбаченому Законом.

Також в матеріалах виконавчого провадження міститься повідомлення Парпуровецької сільської ради, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4, дозвіл на початок будівельних робіт за вищевказаною адресою виконавчий комітет не надавав нікому, земельна ділянка площею 0,40 га перебуває у користуванні ОСОБА_4 та являється власністю територіальної громади Парпуровецької сільської ради.

02.04.2015 державним виконавцем Федоринським С.П. здійснено виїзд за адресою проживання боржника та складено акт про те що у дворі знаходиться теплиця, каркас якої побудовано з дерев'яних брусів та покрита поліетиленовою плівкою. Дана споруда не являє собою матеріальної цінності і провести реалізацію даного об'єкта з збереженням цілісності не можливо.

23.10.2015 винесено постанову про арешт всього нерухомого майна та заборону на його відчуження. У разі реєстрації ОСОБА_4 права власності на об'єкти нерухомого майна до виконання своїх зобов'язань буде поширюватись заборона відчуження.

25.02.2014 до відділу ДВС Вінницького РУЮ було надіслано роз'яснення ДВС України від 13.02.2014 стосовно виконання рішення про стягнення аліментів

Пунктом 7.24 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 №489/20802 передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець у порядку, визначеному розділом XIII цієї Інструкції, звертається до органів внутрішніх справ з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності додається копія виконавчого документа, розрахунок заборгованості у якому зазначається дата з якої особа почала ухилятися від сплати аліментів і загальна сума боргу та документи, що підтверджують ухилення від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Крім того, за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей передбачена кримінальна відповідальність ст. 164 КК України. Частиною першою цієї статті Кодексу визначена відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Вінницького райнного суду Вінницької області від 03.11.2015 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Голова : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: