Справа № 742/1583/15-ц Провадження № 22-ц/795/1792/2015 Головуючий у I інстанції -Циганко М. О. Доповідач - Горобець Т. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів - Хромець Н.С., Бечка Є.М.

при секретарі -Мартиновій А.В.

за участі представника позивача - адвоката Ткаченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» та приватного акціонерного товариства «Акціонерна Страхова Компанія «ІНГО Україна», (далі ПАТ АСК „ІНГО Україна"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У апеляційній скарзі на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, яким позов ОСОБА_2 було задоволено частково - стягнуто з ПАТ АСК „ІНГО Україна" на користь ОСОБА_2 2181,88 грн страхового відшкодування майнової шкоди, 2000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 243,60 коп у відшкодування судових витрат, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено, ОСОБА_2 просить рішення в частині відшкодування моральної шкоди скасувати, вважаючи розмір відшкодування 2000,00 грн незаконним та не справедливим.

Вказує, що судом при вирішенні питання щодо розміру відшкодування на її користь моральної шкоди порушено вимоги ст.213 ЦПК України, якою визначено, що рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Апелянт зазначає, що суд не врахував всіх обставин, на які вона посилалась у судовому засіданні стосовно ступеню, характеру та тривалості її душевних, а також фізичних страждань від отриманих травм у ДТП, не врахував також того факту, що в ДТП травмоване її обличчя, на якому залишились сліди від ушкоджень і це призводить до естетичних незручностей та додаткових моральних страждань її, як жінки. Наведене, на думку апелянта, свідчить, що судом першої інстанції не враховано роз"ясень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „ Про відшкодування моральної шкоди".

Крім того, позивач вважає, що суд невірно застосував положення ст.1188 та 1194 ЦК України, оскільки не врахував, що особа, яка застрахувала свою цивільно - правову відповідальність відшкодовує різницю між дійсним розміром шкоди та реально відшкодованою сумою страховиком. У той же час зазначає, що за змістом наведеної норми закону, страховиком відшкодовується вся сума завданої шкоди, але в межах встановленого ліміту відповідальності, розмір якого за договором становить 100000,00 грн , тобто, сума заявлена у позові не перевищує ліміту відповідальності.

У судовому засіданні представник позивач апеляційну скаргу підтримала, пославшись на обставини, викладені у її доводах та обґрунтуванні. Також зазначила, що суд не достатньо мотивував у рішенні розмір відшкодування моральних збитків саме у 2000,00 грн, у той час, як очевидним є значно більший їх обсяг, з врахуванням отриманих нею у ДТП душевних та фізичних страждань.

Після роз»ясень апеляційним судом змісту п.4 ст.10 ЦПК України з метою сприяння учасникам у здійсненні їх прав та з метою повного та всебічного з»яування обставин справи, представник позивача зазначила, що наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення та задоволення позовних вимог, клопотань щодо сприяння у реалізації процесуальних прав сторони не заявила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено і не оспорювалось сторонами, що 13 серпня 2014 року близько 11-00 години в м. Прилуки на перехресті вулиць Густиньска-Боброва сталась дорожньо-транспортна пригода з участю двох автомобілів„ ВАЗ 21154 д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та „ Фольксваген Транспортер" д.н.з.НОМЕР_2, власником якого є ПАТ „ А/Т Тютюнова компанія „ В.А.Т. - Прилуки", під керуванням водія ОСОБА_3, який перебував у трудових правовідносинах з власником транспортного засобу. Цивільно - правова відповідальність ПАТ „ А/Т Тютюнова компанія „ В.А.Т. - Прилуки", була застрахована у ПАТ АСК «ІНГО Україна» . Винним у ДТП постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2014 року визнано ОСОБА_3 - працівника ПАТ « А/Т Тютюнова компанія « В.А.Т. Прилуки», який на керував автомобілем під час виконання трудових обов»язків.

Також по справі встановлено, що пасажир автомобіля ВАЗ 21154 ОСОБА_2 в ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді забою шийного відділення хребта з частковим пошкодженням зв"язкового апарату, забою грудини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 405 від 08.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Ліміт відповідальності страховика, за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю на одного потерпілого згідно поліса встановлено 100000,00 грн .

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався приписами Закону України „ Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив з того обсягу завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_2, який знайшов підтвердження у суді належними та допустимими доказами, а також, врахувавши, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю на одного потерпілого визначено 100 000,00 грн , а розмір відшкодування моральної шкоди у зв»язку з ушкодженням здоров»я відповідно до ст.26-1 вказаного Закону обмежується 5% страхового відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров»ю потерпілого.

З висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, вважаючи, що вони грунтуються на вимогах закону , яким регулюються спірні правовідносини та відповідають матеріалам справи.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Зокрема, пунктом 22.1. ст.22 та ст.23 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, у тому числі шкоду, заподіяну життю та здоров"ю потерпілого внаслідок ДТП, а саме, шкоду, пов"язану з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа, зазнав у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно виходив з тих належних та допустимих доказів, якими доводи позивача були підтверджені. Суд також керувався принципами виваженості, розумності та справедливості, визначивши до відшкодування суму 2000,00 грн.

Також, суд обґрунтовано керувався приписами ст.22-24,26-1 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та дійшов вірного висновку про те, що моральна шкода, завдана в результаті ушкодження здоров"я потерпілої у ДТП ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню за рахунок страховика - ПАТ АСК «ІНГО Україна», оскільки сума до відшкодування 2000,00 грн не перевищує 5% від суми, яка згідно полісу № АІ/0746318 визначена, як ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю протерпілого (100000,00 грн.)

Посилання апелянта на несправедливість та не співмірність з обсягом втрат немайнового характеру потерпілої, визначеного судом розміру 2000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду , як і суд першої інстанції, не можуть прийняти до уваги, так як належних та допустимих доказів травм обличчя та залишених на ньому слідів від перелому носа зі зміщенням в ДТП 13.08.2014 року суду надано не було. Наявна у справі не засвідчена ксерокопія висновку за результатами КТ головного мозку ОСОБА_5 від 29.08.2014 рок, не містить підпису лікаря (а.с.18) не може розцінюватись судом , як доказ тих обставин, якими позивач обґрунтовує доводи апеляційної скарги ( косо-поперечний перелом лівої кістки носа зі зміщенням) саме у ДТП, оскільки у висновку відсутня інформація про давність виникнення такого перелому.

У той же час, інші наявні у справі докази ( а.с.5-15), які узгоджуються між собою, (медичні документи стаціонарного та амбулаторного лікування ОСОБА_5 після травми, довідка, видана лікарем травматологом, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, у якій відтворено зміст висновку судово-медичної експертизи, виписка - епікриз від 22.08.2014 року), свідчать, що у ОСОБА_5 після ДТП 13.08.2014 року зафіксовано забій шийного відділу хребта з частковим пошкодженням зв»язкового апарату, забій грудини, ЗЧМТ, струс головного мозку , травматична церебрастенія, костної патології черепа не виявлено.

Будь яких інших доказів, які б підтверджували обсяг втрат немайнового характеру, отриманих позивачкою внаслідок ушкодження здоров»я та, які б давали підстави для задоволення вимог про стягнення зазначеної у позові суми 50000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, позивачем та його представником суду не надано.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції , у зв»язку з чим, відповідно до ст. 308 ЦПК України, підстави для задоволення скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: