Провадження № 4-с/522/190/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, за участю зацікавленої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду зі скаргою, до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, за участю зацікавленої особи ОСОБА_2, та просить визнати неправомірними дії начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_1, визнати неправомірними та скасувати постанови від 28 липня 2015 року про скасування процесуального документу по виконавчому провадженню №39288102 та про відновлення виконавчого провадження №39288102, посилаючись на те, що вказані постанови винесені з порушенням законодавства, без врахування всіх обставин та доказів виконання, які містяться в матеріалах виконавчого провадження.

Скаржник зазначає, що постанова начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 28 липня 2015 року про скасування процесуального документу по виконавчому провадженню №39288102 не вмотивована, в постанові не зазначено правових підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 09 грудня 2014 року та відсутнє посилання на норму законодавства та фактичні обставини, які дають право на скасування даної постанови державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_4

Крім того, скаржник посилається на те, що матеріали виконавчого провадження №39288102 містять оригінал платіжного докумена від 07 березня 2014 року про перерахування коштів банком на рахунок ОСОБА_2, тому вважає, що повністю сплатив борг за виконавчим листом №1522/2501/12, виданим Приморським районним судом м. Одеси 02 липня 2013 року.

У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» доводи викладені в скарзі підтримав у повному обсязі та просив суд скаргу задовольнити.

Представник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику відділу судової повістки.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що вважає скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» необґрунтованою, оскільки дії начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_1 повністю відповідають їх повноваженням, встановленим положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропущений строк на добровільне виконання обов'язку за виконавчим листом за вимогами Закону України «Про виконавче провадження», тому державним виконавцем були проведені заходи примусового характеру для стягнення боргу. Також посилається на те, що дії ПАТ «Укрсоцбанк» по зарахуванню коштів на рахунок, про який він не був освідомлений та не мав змоги розпорядатися ним, й одночасне списання коштів меморіальним ордером з рахунку фізичної особи саме на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за неіснуючою заборгованістю ФОП ОСОБА_2 за договором поруки не є належним виконанням обов'язку боржника, оскільки це протирічить умовам договору банківського рахунку та порушує ст. ст. 5, 12, 27 та 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши думки сторін, та прийнявши до уваги доводи скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, яке набрало чинності, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в частині стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів в сумі 612 391, 69 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

12 серпня 2013 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №1522/2501/12, та надано боржнику сторк для добровільного виконання обов'язку до 18 серпня 2013 року.

12 лютого 2014 року державним виконавцем Бубелою А.М. була винесена постанова про поновлення виконавчого провадження, так як ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 січня 2014 року було відхилено касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року у цивільній справі за скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на бездіяльність державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 зобов'язано державного виконавця закінчити виконавче провадження № 39288102.

На виконання вищевказаної ухвали, державним виконавцем Опанасенко Д.В. 09 грудня 2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року було скасовано ухвалу Приморського суду м.Одеси від 15 вересня 2014 року.

28 липня 2015 року начальником ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 за заявою стягувача ОСОБА_2 від 13 липня 2015 року було винесено постанову про скасування процесуального документа, та на підставі ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано постанову державного виконавця Опанасенко Д.В. про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1522/2501/12.

28 липня 2015 року головним державним виконавцем Бережною О.О. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції. (п. 1.4. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої 02.04.2012 року Міністерством Юстиції України за № 512/5).

Згідно п. 9. 2 вказаної Інструкції начальник відділу має право перевірити будь-яке виконаче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягуача або його представника у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та головного державного виконавця Бережної О.О. при поновленні виконавчого провадження №39288102 є правомірними, та відсутні підстави для скасування постанов про скасування процесуального документу та про відновлення виконавчого провадження від 28 липня 2015 року.

Доводи скаржника про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» повністю виконав зобовязання 07 березня 2014 року шляхом перерахування на розрахунковий рахунок №9677 грошових коштів в сумі 612 391, 69 грн. є безпідставними, у звязку з наступним.

Виконавче провадження № 39288102 є завершальною стадією судового провадження по справі № 2/1522/2501/12.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Вимоги державного виконавця є обов'язковими для виконання боржником (п. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум (п. 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що представником ОСОБА_2 12 лютого 2014 року булла подана до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві заява про реквізити стягувача для перерахування грошових коштів в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

При цьому, боржник ПАТ «Укрсоцбанк» не звертався до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про поновлення строку на добровільне виконання рішення.

Тому, 26 лютого 2014 року була постановлена вимога державного виконавця Бубели А.М. за №221/19 негайно сплатити борг на розрахунковий рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, та якою повідомлено, що з боржника буде стягнуто виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

05 березня 2014 року державний виконавець Бубела А.М. своєю постановою наклав арешт на кошти боржника в сумі 673 680, 85 грн., яка включає до себе суму виконавчого збору в розмірі 61 239, 16 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, державним виконавцем Бубелою А.М. станом на 05 березня 2014 року не було отримано від ПАТ «Укрсоцбанк» документального підтвердження повного та добровільного виконання боржником рішення та вчинено заходи примусового стягнення шляхом накладення арешту на рахунки боржника.

Згідно п. 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні).

Скаржником ПАТ «Укрсоцбанк» не надано до суду доказів відкритих на той час виконавчих проваджень, де ОСОБА_2 був би боржником за виконавчими документами.

Листом від 21 травня 2014 року до державної виконавчої служби ПАТ «Укрсоцбанк» пояснює відсутність коштів на рахунку № 9677 тим, що саме 07 березня 2014 року зазначені кошти були перенесені для погашення заборгованості по позичальнику ПП "Єс-сервіс" згідно кредитного договору, де ОСОБА_2 є поручителем.

Листом від 19 березня 2014 року до державної виконавчої служби ПАТ «Укрсоцбанк» повідомляє, що 29 грудня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського рахунку № 660/ф01.1-10. Відповідно до умов зазначеного договору банк відкрив ОСОБА_2 поточний рахунок в гривні № 2620//0. У зв'язку з реорганізацією Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» з 03 березня 2011 року номера розрахункових рахунків всіх клієнтів банку були змінені, та рахунок ОСОБА_2 було змінено на №9677.

Також судом встановлено, що в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, за яким проводиться стягнення по виконавчому провадженню №39288102, встановлено, що п. 1.3. договору поруки від 25 липня 2008 року ФОП ОСОБА_2 доручив банку здійснювати на підставі меморіальних ордерів, оформлених банком, договірне списання грошових коштів з поточних рахунків поручителя. Оскільки вказаний договір позивач підписував як фізична особа-підприємець, та мав окремий вищевказаний рахунок, то слід зробити висновок, що таке списання мало мати місце 1) на підставі меморіальних ордерів; 2) з поточних рахунків фізичної особи-підприємця. Проте, списання було проведено з рахунку фізичної особи в іноземній валюті з підробкою підпису позивача на платіжних дорученнях, оскільки інших підстав для списань з цих рахунків у відповідача (ПАТ «Укрсоцбанк») передбачених законом або договором не було. При розгляді справи суд першої інстанції та колегія суддів встановили, що були відсутні як підстави списання так і порушений порядок списання грошових коштів з рахунку фізичної особи позивача (ОСОБА_2Є.) за договором банківського рахунку № 660/ф01.1-10 від 29 грудня 2008 року.

Також третьою особою ОСОБА_2 надано до суду рішення господарського суду Одеської області від 04 березня 2015 року, яким задоволено позов ФОП ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» та приватного підприємства «Єс-сервіс» щодо визнання договору поруки припиненим з 26 лютого 2012 року. Постановою Вищого господарського суду України від 13 липня 2015 року рішення господарського суду Одеської області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

Ст. 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Зобов'язання банку з повернення банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо розпорядження грошовим коштами на власний розсуд по рахунку №9677 поза волею власника рахунку при проведенні як зарахування так і списання грошових сум протирічать вимогам діючого законодавства. Пряма заборона на такі дії вказана у п. 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, такі дії банку не передбачені умовами договору банківського рахунку № 660/ф01.1-10 від 29 грудня 2008 року, а списання грошів меморіальним ордером безпідставне за фактом припинення дії договору поруки із ФОП ОСОБА_2 з 26 лютого 2012 року.

У разі, якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. (п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Із цього вбачається, що у разі бажання боржника добровільно сплатити борг, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено його обов'язок погоджувати такі дії з державним виконавцем. Таким чином, самостійне виконання боржником ПАТ «Укрсоцбанк» зобов'язання по сплаті боргу було можливим тільки на розрахунковий рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві або за погодженням з державним виконавцем на рахунок стягувача ОСОБА_2, який він обрав за своїм розсудом у заяві від 12 лютого 2014 року до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Також до суду ОСОБА_2 наданий лист за №221/19 від 10 вересня 2015 року, отриманий ним від ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, в якому стягувач повідомляється про те, що після поновлення виконавчого провадження боржником ПАТ «Укрсоцбанк» борг сплачено в добровільному порядку шляхом перерахування коштів на депозитний рахунок відділу.

Отже, доводи скаржника ПАТ «Укрсоцбанк» про сплату боргу повністю ще 07 березня 2014 року та про неправомірність дій начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та головного державного виконавця Бережної О.О. по поновленню виконавчого провадження у звязку з цим, спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

У разі наявності у боржника ПАТ «Укрсоцбанк» грошових вимог до стягувача ОСОБА_2, такі вимоги можуть бути реалізовані в межах іншого виконавчого провадження, що у свою чергу, не може призвести до порушення будь-яких прав або охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу, так як способи та порядок реалізації задоволення наявних вимог.

Відповідно до п. 14 Інформаційного листа ВССУ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» судовим рішенням у справі про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі є ухвала (стаття 387 ЦПК).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ПАТ «Укрсоцбанк» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, п. 14 Інформаційного листа ВССУ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», п. 1.4., 9.2. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої 02.04.2012 року Міністерством Юстиції України за № 512/5, ст. ст. 19, 25, 45, 50, 51, 83 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 60, 102, 103, 119, 208-210, 212, 383-387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, за участю зацікавленої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанов, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.Б.Свячена