Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Луспеника Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення та дії Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаною вище скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та скасувати постанову від 25 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року.

В обґрунтування якої вказувала на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на 1/2 частину спірної квартири. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 202 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення 04 лютого 2014 року видано виконавчий лист, на підставі якого 10 лютого 2014 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41966766 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 202 000 грн.

01 березня 2013 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаного судового рішення 25 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року.

ОСОБА_4 зазначала, що рішенням суду апеляційної інстанції від 01 березня 2013 року рішення районного суду було скасовано лише в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, відтак рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на її користь 202000 грн підлягає виконанню.

З огляду на зазначене, просила задовольнити її скаргу.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані ухвали скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_4 на рішення та дії Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року (на виконання якого було видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження) в частині позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу було скасоване апеляційним судом та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки рішення суду в указаній частині включало як визнання недійсним оспорюваного договору так і стягнення на користь ОСОБА_4 коштів в порядку ст. 216 ЦК України, то після відмови судом апеляційної інстанції у задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні підстави для стягнення спірної суми, у зв'язку із чим державним виконавцем вірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспегник
В.А. Черненко