Справа № 372/6137/14-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/3098/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Центренерго» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації», про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПАТ «Центренерго» в особі Трипільська ТЕС звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивувало наступним:

Будинок АДРЕСА_1 збудований із залученням його коштів, у статутному фонді якого найбільшою є державна частка. Квартира № 93 була виділена працівникові Трипільської ТЕС ОСОБА_3 (маляру «Побутсервісу») для проживання складом сім'ї 2 особи, що підтверджується витягом із протоколу засідання профспілкового комітету Трипільської ТЕС від 21 жовтня 2004 року. 03 грудня 2004 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір найму спірної квартири. На підставі свідоцтва про право власності, виданого Українською міською радою 02 листопада 2005 року шляхом приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру. 25 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. 14 січня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.Оскільки спірна квартира перебуває на балансі позивача, він вважав, що оспорюваним правочиномбуло порушено його цивільні права. Зважаючи на наведене, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 січня 2010 року.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2015року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення про відмову у задоволенні його вимог. Зазначає, що спірна квартира є майном Трипільської ТЕС, тому оспорюваним правочином порушені її права. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив насамперед з того, що позивачем не було належним чином доведено наявність його прав на спірну квартиру, а, відтак, й порушення його прав. З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи судом першої інстанції та її перегляду апеляційним судом позивачем не було надано до суду належних доказів належності йому спірної квартири. Не може вважатися належним доказом з цього приводу витяг із балансу підприємства, оскільки право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, відтак доказом наявності такого права мають бути відповідні свідоцтва або належним чином зареєстровані правочини. За таких умов посилання позивача залишилися недоведеними. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ще у 2005 році спірна квартира була приватизована гр. ОСОБА_3, яка в подальшому продала її гр. ОСОБА_5 Вказані правочини на даний час не оспорені, є дійсними, відтак спростовують посилання позивача на належність квартири йому.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго» відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді