Справа №489/2701/15-ц 08.12.2015 08.12.2015 08.12.2015
Провадження №22-ц/784/2892/15
Справа № 489/2701/15-ц Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А,
Провадження № 22-ц/784/2892/15 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В..,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_2, його представників: ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6, про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4С та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту нікчемним.

В обґрунтування позову посилався на те, що 14 грудня 2010 року його бабуся ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якого заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_4.

22 серпня 2014 року ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на цілий житловий будинок і земельну ділянку по вул.Маршала Василевського, 53 у м.Миколаєві. У встановленому законом порядку він, як спадкоємець померлої за правом представлення, звернувся до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, в оформленні спадкових прав йому було відмовлено в звязку з тим, що бабуся залишила заповіт на зазначене вище майно на ОСОБА_4

Зі змісту заповіту вбачається, що у звязку з хворобою ОСОБА_7, заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Заповіт записаний зі слів бабусі, а у звязку з її хворобою на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписав ОСОБА_10

Однак, позивач вважає, що заповіт був складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення, та в нього є сумніви, що при складанні заповіту на користь ОСОБА_4 його бабуся діяла добровільно, без застосування психологічного тиску з боку відповідача.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати заповіт нікчемним.

Ухвалою суду від 27 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ОСОБА_6 про визнання заповіту нікчемним залишено без розгляду. Приватного нотаріуса ОСОБА_6 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову, вказуючи на те, що заповіт матірю був складений за власною волею та бажанням.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6 вважала позов безпідставним, оскільки заповіт складений з дотриманням вимог закону щодо його форми та посвідчення та він відповідає вільному волевиявлення заповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним задоволено. Встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_7 на імя ОСОБА_4, посвідченого 14 грудня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2324.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 14 грудня 2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, за яким якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповіла своєму сину - відповідачу ОСОБА_4 Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстр. № 2324 (а.с. 62).

22 серпня 2014 року ОСОБА_7 померла.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7, вбачається, що у передбачений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулись відповідач ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_2, який є онуком померлої та є спадкоємцем за правом представлення (ч.1 ст. 1266 ЦК України) (а.с. 59).

Суд, задовольняючи позов та встановлюючи нікчемність заповіту, виходив з того, що спірний заповіт не відповідає вимогам статті 1247 ЦК щодо його форми, оскільки нотаріусом зазначено, що заповіт записано зі слів ОСОБА_7, але у звязку з хворобою його прочитано вголос нотаріусом та свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та з тієї ж причини текст заповіту підписано ОСОБА_10, між тим в матеріалах справи відсутні докази наявності хвороби у ОСОБА_7, яка могла б бути перешкодою для власноручного підпису заповіту заповідачем. Крім того, текст заповіту не містить відомостей про дати народження і реквізити паспортів чи інших документів, на підставі яких було встановлено особи свідків, при яких посвідчено заповіт.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Так, згідно з із ч. 1 ст. 1257 ЦК України підставою нікчемності заповіту є складення його особою, яка не мала на це права, а також порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України.

Такими вимогами є письмова форма заповіту із зазначенням місця та часу його складення, посвідчення заповіту нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними ст. ст. 1251-1252 ЦК України, особисте підписання заповіту заповідачем. У разі якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до приписів ч. 4 ст. 207 цього Кодексу, згідно яким якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно вимог абзацу третього ч. 2 ст. 1248, ч. 2 ст. 1253 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менш як двох свідків.

Відповідно до положень п. 157 Розділу 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 03.03.2004р. (тут і далі - в редакції на час посвідчення спірного заповіту) якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції.

Між тим п. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить особливості підписання документів у разі, якщо особа, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, є сліпою, глухою, німою або глухонімою, проте, не містить особливих правил щодо особи, яка є неписьменною.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому, враховуючи пояснення осіб, що брали участь у даній справі, встановлено, що ОСОБА_7 була неграмотною і неписьменною і саме з цих причин не могла власноручно написати заповіт та прочитати його вголос.

Не можна вважати обґрунтованими доводи позивача про спроможність ОСОБА_7 власноручно підписати заповіт, оскільки надані ОСОБА_2 письмові докази - відомості про отримання ОСОБА_7 у 2012-2014р.р. пенсії та заява до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 4 липня 1996 року про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька, (а.с. 81-111, 141) - містять тільки її короткий розпис та не доводять, що вона уміла написати своє прізвище, імя та по-батькові.

За такого, відповідно до приписів абз. 2 ч. 2 ст. 1247, ч. 4 ст. 207 ЦК України нотаріус обгрунтовано нотаріально засвідчив підпис ОСОБА_10, який у присутності заповідача, нотаріуса та свідків підписав заповіт.До того ж з пояснень допитаного судом у якості свідка ОСОБА_10, який є двоюрідним племінником ОСОБА_7, вбачається, що він особисто був запрошений останньою до нотаріуса для складання заповіту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначення у заповіті у якості причини неможливості заповідача підписати заповіт власноручно хвороби замість неписьменності не є істотним порушенням вимог форми заповіту, встановленої ст. 1247 ЦК України, а тому не може бути підставою для визнання заповіту нікчемним відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України.

Зі змісту заповіту вбачається, що він підписаний свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9, нотаріусом у посвідчувальному напису зазначені їх прізвища, імена та та по батькові і місце проживання. Той факт, що заповіт не містить відомостей про їх дати народження і реквізити документів, на підставі яких було встановлено особи свідків, не є суттєвим порушенням форми заповіту. До того ж з наданих нотаріусом ОСОБА_6 документів щодо посвідчення спірного заповіту вбачається, що нотаріусом були перевірені особи свідків, про що свідчить наявність в нотаріальній справі копій паспортів ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_11, їх ідентифікаційних кодів та зазначення цих даних у Реєстрі нотаріальних дій (а.с. 134-137, 175-177).

Пунктом 5.5. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України N 2368/5 від 31.12.2008 р. (тут і далі - в редакції на час посвідчення спірного заповіту) встановлено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси застосовують посвідчувальні написи, видають свідоцтва і вчиняють виконавчі написи, акти про морські протести та протести векселів за формами, установленими цими Правилами (додаток 7).

У разі відсутності у додатку 7 необхідних посвідчувальних написів чи свідоцтв, які б відповідали вчинюваній нотаріальній дії, нотаріус може застосовувати ту з форм, яка найбільше відповідає цій нотаріальній дії, із застосуванням окремих елементів інших посвідчувальних написів та свідоцтв (підпункт 5.5.6. Правил).

Як вбачається з Додатку № 7, який містить зразки бланків та форми посвідчувальних написів, у ньому відсутня форма посвідчувального напису на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок неграмотності абоі неписьменності За такого, відповідно до вищевказаних положень Правил нотаріусом обґрунтовано була застосована Форма № 47 з Додатку № 7 - посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби тощо.

Отже, зазначення у посвідчувальному напису у спірному заповіті про те, що заповіт прочитаний уголос і самим заповідачем до його підписання не можна вважати порушенням форми заповіту.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем недоведено, що спірний заповіт складений з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, встановлених ст. 1247 ЦК України, а тому є нікчемним, а визнання правочину нікчемним з підстав невідповідності зовнішнього волевиявлення особи її внутрішній волі не відповідає способу захисту порушеного права, встановленого законом.

Зазначене не перешкоджає зверненню ОСОБА_2 до суду з позовом про визнаня заповіту недійсним з підстав, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦКУкраїни).

Таким чином, суд дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для встановлення нікчемності заповіту.

Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, то рішення відповідно до п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в позові.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: З.Л. Шолох

Суддя Т.С. Довжук