У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Касьяна О.П., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс») про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» (далі - ПАТ «Ерде Банк»), ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» (далі - ТОВ «АУЗ «Факторинг») про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 30 листопада 2010 року між ним та ПАТ «Ерде Банк» укладено кредитний договір № 61-КЛ, а в якості забезпечення виконання зобов'язань 02 лютого 2011 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір.

Згодом йому стало відомо, що 19 лютого 2014 року між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг» укладено договір про відступлення права вимоги № 16 за вищезазначеним кредитним договором № 61-КЛ та договір про відступлення прав за іпотечним договором.

Крім того, в подальшому 19 лютого 2014 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_7 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «АУЗ Факторинг» відступлено право вимоги за кредитним договором № 61-КЛ ОСОБА_7, а також 19 лютого 2014 року між тими самими сторонами укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого ТОВ «АУЗ Факторинг» відступлено право вимоги за іпотечним договором ОСОБА_7

Отже, в один і той же день двічі відбулась заміна кредитора в основному зобов'язанні - кредитному договорі та зобов'язанні, укладеному на забезпечення основного зобов'язання - іпотечному договорі. Про укладення зазначених договорів про відступлення права вимоги його не було повідомлено і безпосередньо самих договорів не було надано. Зважаючи на викладене, просив визнати недійсними вказані договори відступлення права вимоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір від 19 лютого 2014 року № 16, укладений між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», щодо відступлення права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «Ерде Банк».

Визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 19 лютого 2014 року між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1359, щодо відступлення права вимоги за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «Ерде Банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 108.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 19 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_7, щодо відступлення права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «Ерде Банк».

Визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 19 лютого 2014 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1360, щодо відступлення права вимоги за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «Ерде Банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 108. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 30 листопада 2010 року між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 61-КЛ, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом у сумі 650 000 грн у порядку та на умовах, визначених цим договором. Цільове використання кредиту: споживчі потреби. Термін остаточного повернення кредиту: 29 листопада 2011 року включно або термін, що вказаний у пункті 7.12 цього договору (дострокове повернення кредиту). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 20 % річних.

02 лютого 2011 року між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_6 з метою забезпечення належного виконання зобов'язань останнього, що випливають із зазначеного кредитного договору, укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41, 50 кв. м, житловою площею 15, 40 кв. м.

29 жовтня 2012 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 25 було вирішено:

1. Розпочати процедуру виведення ПАТ «Ерде Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 30 жовтня 2012 року.

2. Тимчасова адміністрація запроваджується строком на три місяці з 30 жовтня 2012 року по 29 січня 2013 року.

3. Призначити уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Ерде Банк» Куреного О.В.

09 січня 2013 року Національним банком України прийнято постанову № 4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Ерде Банк».

10 січня 2013 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Куреного О.В.

28 листопада 2013 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 34 було вирішено продовжити процедуру ліквідації ПАТ «Ерде Банк» на строк один рік до 08 січня 2015 року включно.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» було обрано такі способи реалізації майна, як: шляхом продажу серед заздалегідь визначеного кола осіб (щодо майна, на яке існує обмежений попит); шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

07 жовтня 2013 року наказом № 63/13-ОД затверджено Положення про проведення конкурсу з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк» (далі - Положення), на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

Пункт 1 Положення визначає умови та порядок проведення конкурсу з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк», на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань.

24 жовтня 2013 року проведено засідання конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк».

Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання конкурсної комісії від 24 жовтня 2013 року (лот № 13: продаж права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та фізичною особою ОСОБА_6, та договорами забезпечення за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ), переможцем конкурсу з продажу зазначеного лоту визнано учасника № 5 - ТОВ «ФК Акцепт» (а. с. 19).

11 листопада 2013 року конкурсною комісією з реалізації майна було прийнято рішення про те, що «відповідно до п. п. 4.17 та 6.2 Положення визнати результати конкурсу недійсними та скасувати рішення про визнання переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та фізичною особою ОСОБА_6, та договорами забезпечення за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, ТОВ «ФК «Акцепт» (протокол від 24 жовтня 2013 року № 7 засідання конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк») у зв'язку із непідписанням з боку товариства договору про відступлення права вимоги за результатами конкурсу; відповідно до п. п. 4.17 та 6.2 Положення почати переговори та запропонувати укласти договір про відступлення права вимоги за вказаними договорами наступному учаснику конкурсу ПАТ «Агрокомбанк», який запропонував найкращу після переможця конкурсу пропозицію, що перевищила ринкову ціну (протокол від 24 жовтня 2013 року № 7 засідання конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк») (а. с. 92-93).

10 лютого 2014 року конкурсною комісією з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк» було проведено повторний конкурс з реалізації майна банку, за результатами якого, зокрема, визнано переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним із ОСОБА_6, та договорами забезпечення за ним, учасника № 2 - ТОВ «АУЗ Факторинг» (а. с. 100).

19 лютого 2014 року ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс» (далі - ТОВ «Кредекс»), уклали договір відступлення права вимоги № 16, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та фізичною особою ОСОБА_6 Право вимоги за основним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. У силу цього договору до нового кредитора також переходять права та обов'язки первісного кредитора за зобов'язаннями, що виникли з основного договору, в тому числі право іпотекодержателя за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року, що укладений між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02 лютого 2011 року за реєстровим № 108. Передача прав первісного кредитора за договорами забезпечення відбувається на підставі окремих договорів, які укладаються сторонами протягом п'яти днів з моменту підписання цього договору при умові надходження грошових коштів у повному обсязі первісному кредиторові.

19 лютого 2014 року ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ТОВ «Кредекс», уклали договір відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до якого на умовах, викладених у цьому договорі, та у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 19 лютого 2014 року № 16 за кредитним договором № 61-КЛ, укладеним 30 листопада 2010 року між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_6, первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02 лютого 2011 року за реєстровим № 108, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення. Іпотечний договір укладено між первісним іпотекодержателем та боржником на забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ.

У цей же день, а саме: 19 лютого 2014 року, новий кредитор ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ТОВ «Кредекс», та ОСОБА_7 уклали договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, а також договір відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов яких ТОВ «АУЗ Факторинг» відступило ОСОБА_7 права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_6, та за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02 лютого 2011 року за реєстровим № 108.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підставами недійсності укладених за результатами конкурсу з реалізації майна банку правочинів між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг» - договору відступлення права вимоги від 19 лютого 2014 року № 16 та договору відступлення прав за іпотечним договором від 19 лютого 2014 року є порушення встановлених чинним законодавством правил проведення конкурсу, визначених Положенням, на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, а саме: відсутність рішення конкурсної комісії про проведення повторного конкурсу відповідно до п. 5 Положення та відсутність інформації на сайті ПАТ «Ерде Банк» про проведення 10 лютого 2014 року повторного конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення відповідно до п. 2.4 Положення. А також виходив з того, що у зв'язку з недійсністю вказаних договорів підлягають визнанню недійсними і договори, укладені 19 лютого 2014 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_7 - договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № 61-КЛ та договір відступлення прав за іпотечним договором. Крім цього, договори відступлення права вимоги, укладені між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», є договорами факторингу, при цьому не містять умов про наступне відступлення фактором права грошової вимоги, а тому суди вважали, що наступне укладення ТОВ «АУЗ Факторинг» з ОСОБА_7 договорів факторингу є порушенням ст. 1083 ЦК України.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оспорюванням є стан цивільного правовідношення, при якому між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб'єктивного права у сторін, а також приналежності такого права певній особі. Оспорюване право ще не порушене, але виникає невизначеність у праві, зумовлена поведінкою другої сторони стосовно уповноваженого.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції виходили із того, що оспорювані договори відступлення права вимоги є недійсними в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки вони укладені без дотримання вимог Положення про порядок проведення конкурсу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про визнання недійсними оспорюваних правочинів на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України суди на порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України не встановили: які права та законні інтереси позивача порушено вчиненням оспорюваних правочинів з урахуванням того, що він не є стороною цих правочинів, та чи підлягають вони захисту в обраний позивачем спосіб, внаслідок чого дійшли передчасного висновку про наявність порушеного права позивача та необхідність його захисту.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим вони підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко О.П. Касьян Г.І. Мостова