Номер провадження: 22-ц/785/5418/15
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила вселити її та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до квартириАДРЕСА_1, а також встановити порядок користування житловим приміщенням, надавши їй із дітьми у користування кімнату, площею 17,6 кв.м. У позовній заяві посилалася на те, що квартира є місцем реєстрації її та дітей, але потрапити до квартири перешкоджає дружина її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 та їх неповнолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Одразу після смерті батька її позбавили можливості користування квартирою, замінили вхідні замки до квартири, зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 21.04.2015 року задоволено позов ОСОБА_3 Вселено ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_4 до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування квартирою, яким передбачено користування ОСОБА_3 та її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_4 - кімнатою житловою площею 17,6 кв.м., ОСОБА_2 та її неповнолітній доньці, ОСОБА_7, користування кімнатою житловою площею 12,2 кв.м, інші приміщення залишено в сумісному користуванні. Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судових засіданнях апеляційного суду ОСОБА_2 категорично заперечувала проти вселення позивачки та її дітей до квартири, оскільки вважала, що жодних прав щодо користування квартирою у ОСОБА_3 не має, вона ніколи не цікавилася квартирою, не сплачувала комунальні платежі, проживала в іншому місті, не є власником квартири і надання їй у користування більшої кімнати порушує її права та права ОСОБА_7 Крім того, вона зверталася до суду із позовом про усунення ОСОБА_3 від спадкування після смерті батька, і хоча їй відмолено у позові, вважає, що до перегляду справи касаційною інстанцією підстави для вирішення справи відсутні.

В останнє судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, надала заяву про зупинення провадження у справі, а також клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу, проте таке не було задоволено, оскільки правом на особисту участь ОСОБА_2 скористалася, пояснення на підтримку доводів скарги нею були надані у попередніх судових засіданнях апеляційного суду, і неявка осіб в судове засідання відповідно до ст.305 ЦПК не є перешкодою для розгляду справи.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали її необґрунтованою, рішення суду законним та правильним, від надання у користування кімнати меншою площею, а саме 12,2 кв.м. ОСОБА_3 відмовилася, вважаючи справедливим за наявності двох неповнолітніх дітей отримання у користування більшої кімнати.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 разом із дітьми ще за життя її батька співвласника квартири була зареєстрована за адресою спірної квартири, то має право на вселення та визначення порядку користування нею.

Висновок суду в частині вселення позивачки до квартири ґрунтується на законі, судом вірно встановлені фактичні обставини.

Так, факт реєстрації ОСОБА_3 із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 підтверджений довідками (а.с. 87). Реєстрація відбулася за життя її батька ОСОБА_6, який був одним із власників квартири (а.с.12), відтак її право на користування квартирою визнавалося її власником, іншого суду не доведено.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири).

Враховуючи те, що на час вирішення справи ОСОБА_3 не визнана такою, що втратила право користування житлом, то правові підстави для відмови у задоволенні позову про її вселення відсутні.

Виходячи з таких фактичних обставин та вимог закону, доводи про її не проживання в квартирі, акти про це, надані ОСОБА_2, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про задоволення вимог про вселення.

При цьому її право на проживання в квартирі оспорюється саме ОСОБА_2, не заперечувалось в судовому засіданні, що квартира перебуває в її користуванні і саме вона перешкоджає доступу ОСОБА_3 до неї, тому незалежно від іншого, ОСОБА_2, яка одночасно є законним представником неповнолітньої ОСОБА_7, є належним відповідачем у справі з приводу відносин вселення до житла.

Разом із тим, не можна погодитися із висновком суду про визначення порядку користування квартирою шляхом надання ОСОБА_3 кімнати більшою площею, виходячи з наступного.

Спірна квартира належала ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993 року (а.с.12).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, на час вирішення справи судом першої інстанції право власності на квартиру колишніх власників не було переоформлено, але суд першої інстанції не з'ясовував ані коло спадкоємців, ані статус спірної квартири, тобто неповно з'ясував обставини справи, що призвело до її неправильного вирішення.

Водночас за відомостями спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_10, витребуваної судом апеляційної інстанції, спадкоємцем після її смерті став чоловік ОСОБА_11, який своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та 17.02.2000 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на компенсаційні рахунки (а.с.198), право власності на ? частину спірної квартири оформлене не було, але спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв її в цілому.

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за відомостями спадкової справи не зверталися.

Після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, за відомостями спадкової справи, звернувся його син ОСОБА_9 та отримав 14.08.2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.269), а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом 15.08.2011 року на вклади (а.с.277).

В спадковій справі наявна заява, яка свідчить про те, що інший спадкоємець ОСОБА_6 13.11.2009 року від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_11 відмовився (а.с.258).

Таким чином, спадкоємцем ? частини спірної квартири після смерті ОСОБА_10 є її чоловік ОСОБА_11, але за життя він не оформив спадкових прав щодо частини квартири, в свою чергу, його спадкоємцем є ОСОБА_9, який має право на частину квартири в порядку спадкової трансмісії за ст.1276 ЦК.

Із спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.208-229) вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися: дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3, дочка ОСОБА_7, 1998 року народження, нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на квартиру не видане.

ОСОБА_2 намагалася усунути ОСОБА_3 від спадкування після смерті батька, але рішенням Теплодарського міського суду одеської області від 20.02.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про усунення від спадкування ОСОБА_3, рішення набрало законної сили, відтак вони всі є спадкоємцями померлого ОСОБА_6

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 07.08.2015 року, залишеним без змін 12.11.2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, за ОСОБА_2, ОСОБА_7 визнане право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, відтак частка ОСОБА_3 за таких обставин встановлених рішенням суду, буде складати ? частину квартири з врахуванням прав на майно ОСОБА_9

Таким чином, в зв'язку зі смертю ОСОБА_6 сторони стали його спадкоємцями, і право користування приміщеннями для них вже буде похідним від права власності на квартиру, а відтак вирішення порядку користування квартирою без залучення до справи ОСОБА_9 не буде відповідати вимогам закону.

Згідно копії технічного паспорту, квартира складається з двох кімнат розміром 17,6 кв.м. та 12,2 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., туалету - 1,3 кв.м., коридору - 8,0 кв.м., кухні - 6,9 кв.м., лоджії -1,4 кв.м (а.с. 9-10).

На час визначення порядку користування квартирою частка спадкоємця ОСОБА_3 є меншою, аніж частка спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_7, а тому надання їй кімнати більшою площею слід вважати порушенням прав останніх, від отримання у користування кімнати меншою площею в судовому засіданні апеляційного суду вона відмовилася.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, передчасно прийшов до висновку про можливість визначення порядку користування квартирою, тому рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову про визначення порядку користування квартирою з огляду на викладені обставини.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року в частині задоволення вимог ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, стягнення судових витрат скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відмовити, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: