АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка 07.05.2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «Надра» про стягнення з відповідача компенсації за роботу в неробочі та вихідні дні 27.12.2008 року, 28.12.2009 року, 17.01.2009 року, 18.01.2009 року в розмірі 1621,95 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасною її виплатою в розмірі 909,91 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 316666,18 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що до її звільнення з роботи 13.02.2009 року вона працювала у відповідача, однак, при звільненні відповідач не провів з нею розрахунок в повному обсязі, а саме, не нарахував та не виплатив компенсацію за роботу у вихідні дні в грудні 2008 та січні 2009 року, до виконання якої позивачка спеціально була залучена відповідно до письмового розпорядження Віце-президента банку №549 від 25.12.2008 року «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку», яким передбачалось впровадження в регіональних підрозділах банку нового продукту «Від тисячі до мільйону» з 27 по 30 грудня 2008 року та відповідно до письмового розпорядження Віце-президенту ПАТ КБ «Надра» №3 «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» від 06.01.2009 року, яким в регіональних підрозділах банку передбачалось впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону один крок» з 12 по 28 січня 2009 року. В зв'язку з цим позивачка виконувала за межами міста Києва роботу у в період з 27 по 30 грудня 2008 року та з 12 по 28 січня 2009 року, в тому числі у вихідні дні - 27, 28 грудня 2008 року та 17, 18 січня 2009 року. Однак відповідачем не проводився облік та оплата роботи позивачки в такі дні. Ні під час роботи, ні при звільненні, відповідач не компенсував позивачці роботу в зазначені вихідні дні, до виконання якої позивач була спеціально залучена.

Крім того, 09.07.2015 року судом було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог позивачки, в якій ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача 1621,95 грн. компенсації за роботу у вихідні дні 27, 28 грудня 2008 року та 17,18 січня 2009 року; 1291,07 грн. втрати частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати за період з березня 2009 року по травень 2015 року включно; 320126,46 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення позивача 13.02.2009 року до дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача 04.06.2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 322658 (триста двадцять дві тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь держави судовий збір в розмірі 3226 (три тисячі двісті двадцять шість) грн. 58 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПАТ КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилалася на те, що позивачем не доведено факту роботи у вихідні дні, адже наявність розпоряджень підтверджує намір залучити працівника до роботи, але не підтверджує того, що такий працівник дійсно працював. Зокрема, табель виходу на роботу працівників банку у січні 2009 року не містить відомостей про те, що позивач працювала у вказані нею дні. Крім того, апелянт вказує на те, що стягувана сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб, з метою подальшого утримання такого податку при безпосередній сплаті стягуваних сум. Судом при розгляді справи порушено вимоги ст.ст.72, 107, 117 КЗпП України. Також, на думку апелянта, позивач є кредитором відповідача в розумінні положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому задоволення вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати з дня призначення тимчасової адміністрації, тобто з 06.02.2015, є незаконним. Крім того, суд першої інстанції, незаконно стягнув з відповідача судовий збір, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку доводи скарги підтримала.

Представник позивача заперечував проти задоволення скарги надав суду свої письмові заперечення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Кодексом Законів про працю України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працiвниковi сум у строки, зазначені в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр підприємство, установа, органiзацiя повинні виплатити працiвниковi його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що до 13.02.2009 року позивачка - ОСОБА_1, яка до реєстрації шлюбу 09.09.2009 року мала прізвище «ОСОБА_1», працювала у відповідача та була відповідачем звільнена 13.02.2009 року з посади менеджера проекту Центру ефективності роботи ребрендованих площадок продажу Департаменту змін та інновацій роздрібної мережі Генерального Департаменту дистрибуції, що підтверджується копією наказу №88-п (а.с.17-19).

Письмовим розпорядженням Віце-президента банку №549 від 25 грудня 2008 року «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» передбачено впровадження в банку нового продукту «Від тисячі до мільйону» в період з 27 по 30 грудня 2008 року В зв'язку з цим розпорядженням спеціально передбачено проведення в період з 27 по 30 грудня 2008 року семінарів по даному продукту для співробітників банку Департаментом управління персоналом та Департаментом змін та інновацій роздрібної мережі ПАТ КБ «Надра». При цьому п.1.1 Розпорядження зобов'язано начальників регіональних підрозділів банку прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендових площадок продажу саме в цей період. Пунктом 1.2 Розпорядження спеціально зобов'язано направити співробітників на семінари з 27 по 29 грудня 2008 року. В додатку №33 до розпорядження №549 від 25.12.2008 року позивачка зазначена в якості особи, яка у період з 27.12.2008 року по 30.12.2008 року направляється для проведення семінарів в Одеському Регіональному Управлінні ПАТ КБ «Надра» (а.с.20-23)

Також з письмового розпорядження №3 від 06 січня 2009 року «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» вбачається, що ним передбачено впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону один крок» з 12 по 28 січня 2009 року. В зв'язку з цим п.1.1 Розпорядження передбачено обов'язок направити співробітників згідно додатку №1, а п.2.1 Розпорядження передбачено прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендованих площадок продажу. Додатком №1 до Розпорядження №3 передбачено місце проведення семінарів, дата їх проведення, особу, яка їх проводить. В зазначеному додатку позивачка вказана в якості особи, яка в період з 12.01.2009 року по 28.01.2009 року проводить семінари в Херсонському Регіональному управлінні ПАТ КБ «Надра». Неробочими днями в цей період були 17,18 та 24,25 січня 2009 року (а.с.24-26)

Згідно п. 1.3.1, п.4.1., 4.3. «Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ПАТ КБ «Надра», працівники Банку можуть направлятись у службові відрядження з наступною метою: а) для вирішення виробничих питань: перевірка роботи структурних підрозділів Банку; поїздка по виробничих питаннях; участь у нарадах, конференціях, отримання та надання інформаційно-консультативних послуг; б) з метою навчання у виробничих потребах; в) з інших питань, пов'язаних із діяльністю Банку. Відрядженому працівникові перед виїздом у відрядження надається грошовий аванс у межах суми на оплату проїзду, наймання жилого приміщення добові. Аванс у готівковій або безготівковій формі ( при використанні особистої пластикової картки) формі або витратний ліміт (при використанні корпоративної пластикової картки) виплачується або встановлюється, щонайменше, за один день до початку відрядження (а.с.41-49).

Зі змісту Поточного звіту за операціями по рахунку позивача у ПАТ КБ «Надра» за період з 01.12.2008 року по 28.02.2009 року встановлюється, що 26.12.2008 року, тобто після видання розпорядження №549 та напередодні виконання передбачених ним заходів, відповідач зарахував на картковий рахунок позивача 1280 грн. з призначенням «зарахування коштів на відрядження». З цього ж Поточного звіту судом встановлено, що 06.01.2009 року та 09.01.2009 року, тобто після видання розпорядження №3 та напередодні виконання передбачених ним заходів, відповідач зарахував на картковий рахунок позивача 189,77 грн. та 7014 грн. з призначенням - «зарахування коштів на відрядження». Також зі змісту Поточного звіту судом було встановлено факт перебування позивачки в містах, визначених розпорядженнях №549 та №3 та у визначених в них період, оскільки 13,16,18 та 20 січня 2009 року позивачка знімала грошові кошти з банкоматів у м. Херсон ( а.с.27-28).

Суд також встановив, що зарахування відповідачем позивачу грошових коштів на відрядження відповідає змісту Розпоряджень №549 та №3 та перебуває з ним в безпосередньому зв'язку. Та обставина, що напередодні заходів, передбачених розпорядженнями, відповідач зарахував на рахунок позивача грошові кошти на відрядження, вказує на те, що позивачка направлялася та перебувала у відрядженні згідно Розпорядженнями №549 та №3 та на їх підставі, а також виконувала передбачені розпорядженнями заходи в період, які в них були визначені. З урахуванням змісту та вимог Правил оформлення службових відряджень, суд приходить до висновку, що без направлення позивачки у відрядження зарахування відповідачем позивачці коштів на відрядження було неможливе. З цих підстав суд приходить до висновку, що позивачка приймала участь у проведенні семінарів в Одеському та Херсонському регіональних управліннях ПАТ КБ «Надра» згідно розпоряджень №549 та №3 в період з 27 по 30 грудня 2008 року та з 12 по 28 січня 2009 року, що підтверджується змістом розпоряджень та додатків до нього. Позивачка вказана серед прізвищ співробітників банку, які залучаються до виконання робіт, в тому числі за межами м. Києва в період, вказаний в розпорядженнях.

Для працівників Банку встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (п.3.1. Колективний договір ПАТ КБ «Надра» від 31.07.2007 року). Пунктом 4.7. Колективного договору передбачено, що адміністрація зобов'язується здійснювати оплату праці працівників за роботу у святкові та неробочі дні у подвійному розмір, що зазначається у наказі або за бажанням працівника, що працював у вихідний чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку у визначений ним день. В пункті 5.1.2. Колективного договору визначено, що при відрядженні працівників: якщо датою відрядження є вихідний день, то після повернення з відрядження надається інший день відпочинку; якщо працівник спеціально відряджається для роботи у вихідні або святкові й неробочі дні, то йому виплачується компенсація за роботу в ці дні в розмірі, визначеному чинним законодавством України. При виконанні трудових обов'язків у вихідний день: таким працівникам за згодою Сторін надається інший день відпочинку або грошова компенсація у подвійному розмірі, про що обов'язково зазначається в наказі (п.5.1.10. Колективного договору).

Тобто, суд встановив наявність порушення з боку відповідача прав позивачки на отримання оплати праці за роботу у вихідні дні в грудні 2008 - січні 2009 років з урахуванням втрати частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати за період з березня 2009 року по травень 2015 року. Суму втрати частини заробітку (індекс інфляції) суд визначив в розмірі 1291,07 грн. (1621,95 грн. х 79,6% - сукупний індекс інфляції).

Також суд встановив, що під час проведення розрахунку при звільненні з позивачем 13 лютого 2009 року, їй не були виплачені всі належні їй суми, оскільки остання не отримала в повному обсязі заробітну плату за вищевказані вихідні дні.

Оскільки вказане порушення тривало до дати ухвалення рішення в даній справі і остаточний , повний розрахунок по заробітній платі з позивачем не був проведений до ухвалення рішення в районному суді, суд встановив, що позивач має право на отримання середнього заробітку на підставі ст. 117 КЗпП України за період з дати звільнення до 04.06.2015 року до дати відкликання ліцензії відповідача та початку процедури ліквідації та до дати до якої позивач заявив позовні вимоги.

Суд також навів в рішенні розрахунок середнього заробітку, який відповідає вимогам Закону та Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995№ 100, яка регулює це питання.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні дні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, а також стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права у цій частині до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом при вирішенні цієї частини позову проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні дні у розмірі 1621 грн. 95 коп. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1291 грн. 07 коп., та середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 320 126, 46 грн., нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ПАТ КБ «Надра» не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача також не навела таких обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що, незважаючи на наявність розпоряджень роботодавця про направлення працівника у відрядження для виконання робіт, у тому числі у вихідні дні, первинних доказів фактичного перебування у відрядженні та доказів роботи у вихідні дні суду не надано, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки з наданих суду письмових доказів убачається, що роботодавець у означені періоди перерахував на картковий рахунок працівника кошти на відрядження. Усні пояснення представника відповідача про те, що указані кошти могли бути перераховані за відрядження минулих періодів, допустимими - письмовими, доказами не підкріплені.

Посилання апеляційної скарги на те, що фактично під час відряджень позивач не міг працювати у вихідні дні, також відхиляються апеляційним судом як такі, що суперечать фактичним обставинам справи та положенням Колективного договору ВАТ «КБ «Надра», чинного на час спірних правовідносин.

Оскільки оплата за роботу у неробочі дні входить до структури заробітної плати, посилання апеляційної скарги на те, що указана сума - грошова компенсація за роботу у вихідні дні у розмірі 1621 грн. 95 коп., не підлягає індексації бо є разовою виплатою, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Суд не приймає також доводи скарги з приводу порушення судом норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з огляду на те, що стягнуті на користь позивача кошти належать до заробітної плати та пов'язані з оплатою праці, а тому, згідно п.3ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на їх стягнення не поширюються обмеження, встановлені п.1 ч.5 цієї статті.

Доводи скарги з приводу неправомірного стягнення середнього заробітку на підставі ст.. 117 КЗпП України, апеляційний суд не приймає, тому, що суд встановив, що внаслідок винної поведінки відповідача, та порушення ним ст.. 30 Закону «Про оплату праці» та не здійснення обліку виконуваних позивачем робіт, в т.ч. у вихідні дні, відповідач не повністю при звільненні виплатив позивачу заробітну плату.

Так як позовні вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати є доведеними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку, який стягнутий за весь період затримки розрахунку по день зазначений в позовній заяві.

Суд першої інстанції також обґрунтовано дійшов висновку, про неможливість зменшення суми середнього заробітку, яка підлягає стягнення з урахуванням не співмірності цієї суми за тривалий період з розміром заробітної плати, яка була недоплачена при звільненні з посиланням на правові позиції Верховного Суду України, щодо застосування положень ст.. 117 КЗпПУ, висловлені в Постанові від 20.11.2013 року № 114цс13.

Не заслуговують на увагу також доводи про те, що суд стягуючи заробітну плату не зазначив, що суми визначені без врахування податків, оскільки питання сплати прибуткового податку з громадян вичерпно врегульоване ч.8 ст. 65 Закону України «Пров виконавче провадження та вирішується на стадії виконання рішення суду без спеціального зазначення про це в рішенні суду, а в силу вимог закону та у передбачених ним випадках.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні дні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати , середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині немає.

Разом з тим, судова колегія погоджується з доводами апелянта в частині помилкового стягнення судового збору.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 р. №26 на підставі постанови Правління Національного банку України № 83 від 05.02.2015 р. «Про віднесення ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» у ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Уповноваженою особою призначено Стрюкову І.О.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнена від сплати судового збору - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

При цьому колегія суддів вважає, що дана справа, пов'язана із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, оскільки стягнення сум за даним рішенням впливає на черговість відшкодувань, які проводяться під час ліквідації та відповідно на загальний розмір заборгованості банку.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому в частині стягнення з відповідача судового збору рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню , а судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 3226 грн. 58 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким витрати по оплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: