Справа 206/2273/15-ц
Провадження 2/206/766/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" травня 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

06 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 12112 гривень. Станом на 10 березня 2015 року заборгованість позичальника перед відповідачем становить 29425,30 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 10407,10 гривень, заборгованість зі сплати відсотків - 3020,28 гривень, заборгованість за комісією - 12838,72 гривень, заборгованість за неустойкою (штрафи) - 3159,20 гривень.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 6 від 10 серпня 2007 року ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 29425,30 гривень та сплачені ним судові витрати (а.с.2-3).

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу заяву в якій зазначив що прохає розглядати справу без його участі позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 10 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 12112 гривень (а.с.5-6).

Дотепер відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за ним, в результаті чого станом на 10 березня 2015 року заборгованість позичальника перед відповідачем становить 29425,30 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 10407,10 гривень, заборгованість зі сплати відсотків - 3020,28 гривень, заборгованість за комісією - 12838,72 гривень, заборгованість за неустойкою (штрафи) - 3159,20 гривень (а.с.24).

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами (а.с.11-15).

Згідно витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу портфелю від 18 травня 2012 року, кредитний договір укладений між ОСОБА_1 № 6 перейшов на право вимоги за цим договором до ТОВ « Кредитні ініціативи».

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання кредиту.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу одна сторона передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно ст.. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 553, 554, 610, 611, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 88, 169, 197, 208, 209, 212 - 215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 6 від 10 серпня 2007 року в сумі 29425,30 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 10407,10 гривень, заборгованість зі сплати відсотків - 3020,28 гривень, заборгованість за комісією - 12838,72 гривень, заборгованість за неустойкою (штрафи) - 3159,20 гривень, а також сплачений судовий збір - 294,25 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна