Справа № 440/757/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельник С.Р.
Провадження № 22-ц/783/3011/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача ПАТ "СК "Провідна" - Цюпки О.В., відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Буського районного суду Львівської області від 3 березня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_3, третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення оскаржило ПАТ "СК "Провідна".

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "СК "Провідна" до ОСОБА_3 задовольнити повністю. Вважають, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначають, що відповідач застрахував у позивача свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами при експлуатації транспортного засобу ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1. 22.10.2012 року з вини відповідача, який перебував за кермом застрахованого автомобіля у стані сп'яніння, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Рено-кліо-симбол д.н.з. НОМЕР_2, що належав ОСОБА_4 Також, зазначають, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_4 та у зв'язку зі скоєнням ДТП ОСОБА_3 у стані сп'яніння, позивач на підставі ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до останнього з регресною вимогою про стягнення сплаченого ним страхового відшкодування. Крім цього, згідно ст.ст. 22, 32 згаданого Закону страховик у разі скоєння ДТП з вини водія застрахованого транспортного засобу зобов'язаний відшкодувати потерпілому шкоду заподіяну його майну, життю чи здоров'ю внаслідок ДТП, незалежно від добровільного відшкодування шкоди потерпілому страхувальником, оскільки серед переліку випадків у ст. 32, коли страховиком шкода не відковується такий випадок відсутній.

В судове засідання треті особи та представник позивача не з'явилися. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись належним чином про час та місце судового розгляду, від третіх осіб клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, доказів поважності причин їх неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, а також те, що представник позивача брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, будучи присутнім у апеляційному суді Сумської області.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання апеляційної скарги, відповідача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 відшкодував заподіяну ОСОБА_4 шкоду згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 7.12.2012 року, - з грудня 2012 року по березень 2013 року. В квітні ж 2013 року позивачем виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування за шкоду заподіяну ОСОБА_3 Оскільки, на час виплати позивачем страхового відшкодування, заподіяна ОСОБА_3 шкода вже була ним відшкодована, суд вважав, що позивач немає права зворотної вимоги до відповідача в порядку ст. 1191 ЦК України і таку виплату слід вважати помилковою та вимагати її повернення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи ж апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Так, дійсно, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім цього, відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Крім цього, дійсно, згідно змісту ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Однак, відповідно до п.4 ч.1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. Аналогічну норму містить і Закон України "Про страхування" п.4 ч.1 ст. 26, а також на час виникнення спірних правовідносин містив і Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме п.п. 37.1.5, п.37.1 ст. 37.

Крім цього, згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 1.03.2013 року за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалсь 22.01.2012 року близько 20 год. на 10 км. Автодороги Львів-Краковець мала місце ДТП. Під час якої відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення із автомобілем марки Рено-кліо-симбол д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є третя особа ОСОБА_4 під керуванням третьої особи ОСОБА_5 Внаслідок цього ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Вина відповідача у здійсненні ДТП та спричиненні шкоди встановлена постановою Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2012 року у справі №1329/4724/2012. Крім цього, згідно полісу №АВ/5942330/1402/12 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на час ДТП позивачем.

Зважаючи на вказані вимоги закону, роз'яснення щодо їх застосування та обставини справи у потерпілої внаслідок ДТП особи, зокрема, ОСОБА_4, як власника автомобіля, який був внаслідок ДТП пошкоджений, виникло право на звернення за відшкодування завданої йому майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля до страховика відповідача (винної особи) або до самого відповідача (винної особи), що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Однак потерпілий ОСОБА_6 звернувся до обох осіб про відшкодування такої шкоди. А саме з заявою до страховика (позивача) 23.10.2012 року (страховий акт №1 1401/39/7281/Т/92438 від 18.03.2013 року) та з позовом в Шевченківський районний суд м.Львова до відповідача ОСОБА_3

У справі за позовом до ОСОБА_3 (справа №1328/9197/12) Шевченкіським районним судом м.Львова ухвалою від 7.12.2012 року було визнано мирову угоду укладену між сторонами 30.11.2012 року, за якою відповідач зобов'язувався відшкодувати ОСОБА_6 шкоду у розмірі 33632,6 грн. (мирова угода, заява про її визнання, ухвала суду (а.с. 30, …………31-32). Вказана сума виплачена відповідачем на виконання судового рішення третій особі до 28.03.2013 року (копії квитанцій а.с. 26-27).

Отримавши відшкодування шкоди від винної особи потерпілий ОСОБА_4 не повідомив про це страховика, до якого він звернувся раніше, та отримав 29.04.2013 року вдруге відшкодування цієї ж заподіяної шкоди від страховика винної особи (позивача по справі) (платіжне доручення та перелік одержувачів (а.с. 11-12).

Зважаючи на вказане, не маючи інформації про отримання повного відшкодування шкоди потерпілій особі винною позивач помилково здійснив згадану виплату.

Тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним потерпілій особі коштів - немає, натомість він вправі звернутись до потерпілого про повернення таких коштів, як одержаних безпідставно.

Враховуючи вказане рішення суду слід залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам закону та обставинам справи. Доводи ж апеляційної скарги спростовуються наведеним та таку слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" - відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : В.Я. Бакус

Т.А. Гірник