23.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/6152/15-ц Справа № 4с/205/60/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» на дії та бездіяльність державних виконавців Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та начальника відділу ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник 19 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та начальника відділу ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5.

Зазначивши в своїй скарзі, що на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС ДМУЮ перебував виконавчий лист №205/8596/13-ц виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 18.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» грошових коштів в сумі 2137,99 грн. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. А постановою державного виконавця від 18.06.2015 року повернуто вищевказаний виконавчий лист стягувачу.

Скаржник вважає, що державними виконавцями не проведено у повній мірі, своєчасно та неупереджено жодних дій задля виконання вищевказаного виконавчого листа, у звязку із чим, просить визнати дії державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 та начальника відділу ОСОБА_4 по винесенню і затвердженню 18.06.2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №43212063 щодо стягнення з ОСОБА_5 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» протиправними та безпідставними; визнати бездіяльність старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2, державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 та начальника відділу ОСОБА_4 по невиконанню рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 сум боргу на ПАТ «ВБР» протиправною та безпідставною; постанову старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2, державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3В про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №43212063 від 18.06.2015 року, що була затверджена начальником ВДВС ОСОБА_4, скасувати; зобовязати посадові особи Ленінського ВДВС ДМУЮ поновити ВП №43212063 та винести з цього приводу відповідну постанову; провести виконавчі дії для повного, своєчасного, неупередженого виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВБР», в порядку встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцією «З організації примусового виконання рішень»; винести окрему ухвалу у відношенні посадових осіб Ленінського ВДВС ДМУЮ.

У судове засідання скаржник в особі свого представника не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.17). Про причини неявки свого представника не повідомляв. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав.

Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_6, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.13).Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги суд, приходить до висновку щодо необґрунтованості скарги та відмови у її задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Ленінського ВДВС ДМУЮ перебував виконавчий лист №2/205/3872/13 виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 18.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» судових витрат в сумі 2 137,99 грн.

Постановою державного виконавця від 18 червня 2015 року вищевказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу (а.с.5).

Державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2, в результаті вжитих заходів, зясувати місцезнаходження боржника та перевірити його майновий стан не виявилось можливим, а здійснені заходи, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо розшуку боржника та його майна виявилися безрезультатними, у зв'язку із чим, виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» судових витрат в сумі 2 137,99 грн., було повернуто стягувачу.

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ст.. 11 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом,

незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Отже, суд зауважує, що скаржник не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених законодавством.

Крім того, скаржником не надано жодних доказів у підтвердження щодо вчинення будь-яких дій чи то бездіяльності державного виконавця Журавльової О.В. в ході виконання ВП №43212063, не надано в обґрунтування своїх вимог достатніх, допустимих та достовірних доказів вчинення державними виконавцями порушень закону у своїй діяльності.

Згідно ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що державні виконавці Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та начальник відділу ОСОБА_4, діяли відповідно до закону та у межах своїх повноважень і права чи свободи скаржника не були порушені, а отже, вимоги скарги є безпідставними, в повному обсязі необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 368, 385-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» на дії та бездіяльність державних виконавців Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та начальника відділу ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Шавула