Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/419/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.05.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожину В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи наступним.

Позивач стверджує, що з вересня 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 вона разом з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю як донька з матір'ю в АДРЕСА_1, та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки, так як через похилий вік ОСОБА_3 постійно потребувала сторонньої допомоги у побуті, а останні п'ять років не могла самостійно пересуватись та була прикута до ліжка. Вказує, що доглядала за ОСОБА_3, піклувалася про своєчасне надання медичної допомоги, слідкувала за режимом харчування, постійно займалася профілактикою пролежнів, надавала ліки, сплачувала за комунальні послуги, вела господарство. Зазначала, що ОСОБА_3 не мала ні рідних дітей , ні онуків. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач поховала її за християнськими звичаями, сплатила за ритуальні послуги та поминальний обід. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина - АДРЕСА_1. Оскільки за життя спадкодавицею не було складено заповіт, а підтверджень спорідненості зі спадкодавцем немає, позивач не може прийняти спадщину після ОСОБА_3, а тому звернулася до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Миколаївської міської ради проти задоволення позову заперечувала, вважаючи його безпідставним та необгрунтованим.

Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, суду надіслав заяву, в якій про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не надавав, вирішення спору віддав на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка була зареєстрованою, мешкала та була власницею квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло яке було видане 23 січня 1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді зазначеної вище квартири.

Про наявність кровноспоріднених родичів спадкодавиці суду не відомо.

Згідно з відомостями балансоутримувача будинку ТОВ «Николаевдомсервис», ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі з 30. 03. 1976 та її було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою 02. 08. 2013 (у зв'язку зі смертю). Інших зареєстрованих осіб у вказаній вище квартирі немає.

Як свідчить надана третьою особою копія спадкової справи за прийняттям спадщини, окрім позивачки ОСОБА_1, ніхто не звертався.

Таким чином, про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_3 суду не відомо.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом, вказує на те, що вона з вересня 2000 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 по ІНФОРМАЦІЯ_1, була пов'язана з нею спільним побутом та обов'язками, тому набула право спадкування як спадкоємець четвертої черги.

Спадкові відносини в Україні регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право».

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. (Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30. 05. 2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 21 вказаної постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Як вже було зазначено вище, окрім спадкодавиці ОСОБА_3 інших осіб в належній останній квартирі зареєстровано не було.

Позивач стверджує, що проживала та проживає у квартирі ОСОБА_3

Водночас, 24. 10. 2014 з метою з'ясування обставин щодо прийняття спадщини спадкоємцями комісією у складі начальника дільниці № 1 ТОВ «Николаевдомсервис» Скрипарчук Н.І. та головного спеціаліста відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради Букової А.С. було складено акт про те, що у даній квартирі ніхто не проживає. При цьому, вказаний акт було складено в присутності ОСОБА_1 та підписаний нею.

До того ж, відповідно до виписки, наданої ТОВ «Николаедомсервис» позивач ОСОБА_1 з 15. 04. 1983 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 і є основним квартиронаймачем. Та згідно з довідкою від 09. 02. 2015 № 368 проживає у вказаній квартирі разом з членами своєї сім'ї.

Окрім того, актом від 17. 02. 2015 комісією у складі начальника дільниці № 1 ТОВ «Николаевдомсервис» Скрипарчук Н.І. та головного спеціаліста відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради Букової А.С. зі слів мешканки квартири АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_1 весь час проживала в своїй квартирі АДРЕСА_2, а ОСОБА_3 самотньо проживала в квартирі АДРЕСА_1.

Суд критично ставиться до наданих свідками пояснень щодо того, що ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 та надавала їй допомогу, оскільки підтвердження такого факту не може однозначно вказувати на проживання вказаних осіб однією сім'єю, ведення спільного господарства, поєднаність спільним побутом.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про необгрунтованість вимог позивача, а тому у суду нема підстав для задоволення таких вимог.

Достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, що обгрунтовують позовні вимоги, позивачем не надано, а тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, встановленному ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська