Справа № 342/132/15-ц
Провадження № 2/342/149/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

прокурора Книгиницької З.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації - Боднарчук О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10.06.2010 року по 07.08.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі у них народився син ОСОБА_6. Рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2012 року шлюб між сторонами розірваний, неповнолітнього сина залишено проживати з відповідачкою. Причиною розірвання шлюбу ОСОБА_4 вказала те, що ОСОБА_1 зловживає спиртним, однак це не завадило їй покинути на нього дворічну дитину та поїхати у невідомому напрямку. У вересні 2012 року після чергових вихідних позивач привів сина до відповідачки, а її бабка повідомила, що вона втекла, а сина покинула на позивача. Коли останній подзвонив відповідачці, вона повідомила, що позивач батько і повинен опікуватися своїм сином, а вона не повернеться. Так як з вересня 2012 року син проживав з позивачем, відповідачка не цікавилася його розвитком та вихованням, не надавала матеріальної допомоги на його утримання, ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду із заявою про скасування аліментів на користь відповідачки на утримання дитини. Рішенням Городенківського районного суду від 31.07.2013 року у справі № 342/943/13-ц позивача звільнено від сплати аліментів та заборгованості по аліментах. У лютому 2014 року відповідачка повернулася, оскільки в неї закінчилися гроші, засобів для існування вона не мала. У квітні 2014 року відповідачка поїхала ніби-то на роботу, залишивши на позивача свою доньку від першого шлюбу. Мати ОСОБА_1 відправляла дівчинку до школи, доглядала її. За цей час відповідачка лише декілька разів подзвонила, коштів на утримання дітей вона не надавала взагалі. У вересні 2014 року повернулася, щоб забрати доньку, провідала сина і більше до них не навідувалася. Відповідачка не спілкується з дитиною, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться розвитком дитини, абсолютно нічого не знає про смаки та вподобання сина, про його страхи та потреби, тобто зовсім не виконує своїх материнських прав та обов'язків. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідачки син ОСОБА_6 не відчуває материнської турботи, страждає через відсутність маминої уваги. В даний час позивач фактично являється батьком-одинаком, самостійно виховує сина, а наявність документально записаної матері їм тільки шкодить, так як позивач позбавлений можливості звернутися в органи соціального захисту за наданням державної соціальної допомоги. Позивач проживає у приватному будинку своїх батьків, де син має окрему кімнату та забезпечений всім необхідним для проживання та нормального розвитку, обробляє земельну ділянку та допомагає батькам, які здійснюють підприємницьку діяльність, щоб утримувати сина на належному рівні. З сином у позивача склалися прекрасні, довірчі стосунки, батько намагається компенсувати йому брак материнської турботи, мати позивача фактично замінила синові рідну матір, вони намагаються створити в сім'ї таку атмосферу, щоб син не почувався покинутим. Відповідачка з їхнього життя просто зникла, їм невідомо, де вона перебуває, чим займається, вихованням та утриманням сина зовсім не займається. Таким чином, позивач вважає, що викладені обставини суперечать законним інтересам їхнього неповнолітнього сина, викликають у нього хибну уяву про матір, що в свою чергу перешкоджає його нормальному фізичному та моральному розвитку. За таких обставин є всі підстави, передбачені п.п. 2, 3 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. Позивач вважає, що зможе забезпечити утримання дитини на належному рівні самостійно.

Ухвалою суду від 17.02.2015 р. Службу у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідачка ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання якої згідно інформації Городенківського районного сектору Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області - АДРЕСА_1 - в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи, а саме оголошенням у газеті "Галичина" № 37-38 від 12.03.2015 року про виклик відповідача в судове засідання.

В судовому засіданні представник служби в справах дітей Городенківської районної державної адміністрації підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітнього ОСОБА_5.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, прокурора, яка вважає, що позов слід задовольнити, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, стверджено, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2012 р. по справі № 905/2169/2012 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року залишено проживати разом з матір'ю, ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Городенківського районного суду від 31.07.2013 р. по справі № 342/943/13-ц ОСОБА_1 звільнено від сплати в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджених рішенням Городенківського районного суду від 09.08.2012 року по справі № 905/2170/2012 та звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, що становить 3130 (три тисячі сто тридцять) гривень.

ОСОБА_1 зареєстрований і постійно проживає на території АДРЕСА_2 з батьком ОСОБА_5, матір'ю ОСОБА_7 та сином ОСОБА_5 ОСОБА_4 зареєстрована на території АДРЕСА_1, склад її сім'ї: дочка ОСОБА_8 та син ОСОБА_5, який проживає біля свого батька ОСОБА_1, час від часу ОСОБА_4 виїждає з села, що підтверджено характеристиками, виданими виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 02.02.2015 року.

Судом встановлено, що відповідачка не проживає з сином, не займається його вихованням, не спілкується з ним, не цікавиться розвитком дитини та не піклується про здоров'я. ОСОБА_5 проживає з батьком в АДРЕСА_2 Городенківського району Івано-Франківської області та його батьками.

Допитані судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 суду пояснили, що колишню дружину позивача бачили ще в 2014 році, син ОСОБА_5 проживає з позивачем в АДРЕСА_2 та його батьками. Підтвердили, що відповідачка не приймає участі у вихованні свого сина, не підтримує з ним ніяких зв'язків, не цікавиться дитиною.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-21/21 від 26.01.2015 року стверджено, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 20.01.2015 року. Висновок містить посилання на те, що малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, а фактично проживає разом з батьком та дідусем і бабусею по лінії батька за адресою АДРЕСА_3, де створені всі умови для проживання, виховання та нормального розвитку дитини. В будинку обладнана кімната для дитини, щоб він міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. З самого дитинства батько піклується про дитину, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_4 з вересня 2012 року самоусунулась від виконання батьківських обов'язків щодо малолінього сина, не цікавиться його життям, не телефонує, не вітає з святами, не передає кошти на утримання сина, місце перебування її невідоме. Було вирішено доцільним позбавити відповідачку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительку АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_5: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку, вона нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо свого сина, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11,60, 209, 214-215, 218, 224-229 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, жительку АДРЕСА_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Федів Л.М.