Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/961/15 2-о/382/34/15.
РІШЕННЯ

іменем України

04 червня 2015 року Яготинський районний суд Київської області, в складі;

Головуючого- судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за заявою ОСОБА_1, Зацікавлені особи: Реєстраційна служба Яготнського районного

управління юстиції Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановив:

В заяві до суду заявниця вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1993 року, їй та зацікавленим особам по справі, належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1.

12 травня 2015 року вона звернулася до реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в Київській області з питанням реєстрації правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належить їй та іншим співвласникам, на праві спільної часткової власності що розташований по АДРЕСА_1.

19 травня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, в зв'язку з тим, що подані документи для державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме в свідоцтві про право власності видане 17.12.1993 року на неї-ОСОБА_1, а згідно паспорту ОСОБА_1.

Тобто відповідними посадовими особами радгоспу «Гензерівський» Яготинського району Київської області, що здійснювали виготовлення свідоцтва про право власності на житло, було допущено помилку в написанні її імені, а саме замість «ОСОБА_1» було зазначено «ОСОБА_1».

Просила:

Встановити, що свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, видане виконкомом Радгоспу «Гензерівське» Яготинського району Київської області від 17 грудня 1993 року, зареєстроване у Переяслав-Хмельницькому міжміськінвентарбюро в реєстровій книзі №11 за реєстровим №4, виготовлене на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, дійсно належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

Встановити, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, в рівних частках.

В судове засідання заявниця та зацікавлені особи не з"явились, про день та час розгляду справи п овідоомлені належним чином. В заявах до суду заявниця підтримала свої в имоги, зацікавлені особи проти в имог заявниці не заперечували та просили розглянути с праву у їх відсутності.

В судовому засіданні встановлено наступне:

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1993 року, заявниці та зацікавленим особам; ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1./ а.с. 7 /. 12 травня 2015 року заявниця звернулася до реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в Київській області з питанням реєстрації правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належить їй та іншим співвласникам, на праві спільної часткової власності що розташований по АДРЕСА_1.

19 травня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, в зв'язку з тим, що подані документи для державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме в свідоцтві про право власності видане 17.12.1993 року на неї-ОСОБА_1, а згідно паспорту ОСОБА_1./ а.с. 9 /.

Як видно із копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 в результаті укладення шлюбу змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1. / а.с. 8 /. Відповідно до паспорта громадянина України, заявником по справі є; ОСОБА_1 / а.с. 4 /

Тобто відповідними посадовими особами радгоспу «Гензерівський» Яготинського району Київської області, що здійснювали виготовлення свідоцтва про право власності на житло, було допущено помилку в написанні її імені, а саме замість «ОСОБА_1» було зазначено «ОСОБА_1».

В силу ч.І ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Крім того, при видачі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло не було вказано, що будинок належить співвласникам на підставі спільної часткової власності в рівних частках.

В силу ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність на майно є спільною частковою власністю осіб, крім випадків, коли договором або законом не передбачено виникнення спільної сумісної власності осіб, тобто, як відзначено в літературі, встановлена презумпція, відповідно до якої спільна власність у випадку її виникнення передбачається спільною частковою власністю.

Пунктом 12 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація., яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Крім того, з узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ВС України за 2010 рік вбачається, що «...коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важлива не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим....»

Врегулювати дане питання шляхом виправлення допущених помилок в правовстановлюючому документі на будинок заявниця не може, оскільки організація, яка видала документ не може внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до п.6 ч.І ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. атому вони підлягають до задоволення.

Керуючись

ст.. ст..10,60, 209, 2121-215, 256 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, видане виконкомом Радгоспу «Гензерівське» Яготинського району Київської області від 17 грудня 1993 року, зареєстроване у Переяслав-Хмельницькому міжміськінвентарбюро в реєстровій книзі №11 за реєстровим №4, виготовлене на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, дійсно належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

Встановити, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, в рівних частках.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.