АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю Бельського Я.Л. - представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів.

Посилалась на те, що 09 липня 2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 20000 грн., згідно квитанції №8 від 09 липня 2013 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 19% річних.

09 липня 2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 5000 доларів США, згідно квитанції №3 від 09 липня 2013 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 9,5% річних.

№22-ц/794/258/15 Головуючий у 1 інстанції Кирилюк Л.К..Категорія 19/27 Доповідач Перепелюк Л.М.

Вказувала, що 27 червня 2014 року відповідно до положень розділу 4 договорів, вона завчасно звернулась до відповідача з письмовими заявами про повернення сум банківських вкладів, оскільки 14 липня 2014 року закінчувався термін дії договорів.

Зазначала, що 22 липня 2014 року вона особисто в усній формі звернулась до відповідача для зняття коштів та нарахованих процентів, однак нею були отримані тільки нараховані проценти по депозитному № договору 5246/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 3841 грн. 64 коп. та по депозитному договору № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 486 доларів 84 центи США. В поверненні вкладів їй було відмовлено і станом на день зверненні до суду вклади їй не повернуто.

Просила стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь : - за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті № 5246/370-13 від 09 липня 2013 року суму вкладу в розмірі 20000 (двадцять) гривень, відсотки в розмірі 6,56 грн. інфляційні втрати в розмірі 1240 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 197,26 грн.; - за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року суму вкладу в розмірі 5000 доларів США, відсотки в розмірі 1,64 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 310 доларів США та 3 відсотки річних в розмірі 49,32 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 за договором №5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року кошти в сумі 21443 (двадцять одну тисячу чотириста сорок три) гривні 82 копійки.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 за договором №5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року кошти в сумі 5050 (п'ять тисяч п'ятдесят) доларів 96 центів США.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що 09 липня 2013 року між позивачкою ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 20000 грн., згідно квитанції №8 від 09 липня 2013 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 19% річних.

09 липня 2013 року між позивачкою ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 5000 доларів США, згідно квитанції №3 від 09 липня 2013 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 9,5% річних.

На письмове звернення позивачки від 29.07.2014 р (а.с. 17,18) відповідач суму вкладу не повернув., а виплатив відсотки за користування депозитами, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи квитанціями зі штампом касира банку. Зазначену обставину не заперечував у суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Бельський Я.Л.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 N 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу ІУ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

У справі встановлено, що сторонами додержано письмову форму договорів банківського вкладу з видачею позивачці квитанцій - документів, що відповідають Положенню та Інструкції.

Оригінали зазначених доказів приєднані до матеріалів справи за клопотанням представника позивачки ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про недотримання письмової форми договору банківського вкладу, укладеного сторонами, є необґрунтованими, спростовуються вище наведеним та належними і допустимими доказами,які надала суду позивачка.

Посилання апелянта на наявність кримінального провадження від 28 липня 2014 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, як на підставу відмови у задоволенні позову, також не заслуговують на увагу, оскільки на час розгляду цивільної справи відсутній вирок, яким були б встановлені обставини вчинення протиправних дій ОСОБА_4

Апелянт посилається на те, що депозитні вклади, у т.ч. вклади позивачки, не поступали на відповідні рахунки банку, а договори банківського вкладу не обліковувалися в операційній системі банку.

Разом з тим, його доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. З ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Згідно оригіналів примірників договорів банківських вкладів, квитанцій про внесення коштів, які за змістом та формою відповідають вимогам закону та іншим нормативно-правовим актам, останні містять підписи уповноважених осіб банку, відтиски печатки та штампу, достовірність яких апелянтом не оспорюється.

Тому, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-17 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як на обставину недодержання вимог щодо письмової форми договору апелянт посилається на те, що підпис на квитанціях на здійснення касових операцій ймовірно вчинено керівником відділення банку, а не касиром.

З приводу таких доводів апелянта колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договорів банківських вкладів, укладених між сторонами, крім випадку недотримання вимог щодо письмової форми, прямо не встановлена законом і на час розгляду справи зазначені договори не визнані судом недійсними.

Таким чином, квитанції за змістом та формою відповідають вимогам, які передбачені пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції.

Апелянт посилається на відхилення клопотання представника банку та розгляд справи у відсутності представника банку.

Проте, це не вплинуло на повноту та правильність з'ясування обставин справи, оскільки представник апелянта скористався правом давати пояснення та подав докази в суді апеляційної інстанції.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Правильним є також висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивачки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції щодо депозиту у національній валюті за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми щодо обох депозитних вкладів..

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: