УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання угоди дійсною, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2003 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 03 липня 2000 року в простій письмовій формі між нею і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 дійсним; визнати за нею право власності на указану квартиру; визнати реєстрацію відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 перешкодою для неї в користуванні, володінні, розпорядженні нею; зобов'язати відділ громадянства, паспортної і міграційної служби Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області провести зняття з реєстраційного обліку відповідачів із зазначеної квартирі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачам та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1993 року належала вищевказана спірна квартира, яку вона придбала у відповідачів та ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в письмовій формі, передавши їм кошти за придбану квартиру, що підтверджується розпискою. Відповідачі зобов'язалися оформити договір купівлі-продажу квартири в нотаріальній конторі до 15 серпня 2000 року, однак ухиляються від його нотаріального оформлення, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2003 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу, укладений 03 липня 2000 року, між ОСОБА_4 з однієї сторони і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 з другої сторони, по якому ОСОБА_4 набула квартиру АДРЕСА_1, дійсним.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_4 перешкод у володінні, користуванні і розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 і зобов'язано відділ громадянства, паспортної і міграційної служби Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області провести зняття ОСОБА_5, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не залучив до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_8 - співвласника спірної квартири, вирішивши, при цьому, питання про його права та обов'язки стосовно спірної квартири. Крім того, розглянув справу у відсутність відповідачів, що позбавило можливості з'ясувати питання про правонаступника померлої ОСОБА_8 та обставини справи, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги. Разом з тим, суд апеляційний суд роз'яснив позивачу її право, за наявності правових підстав, повторно звернутися з позовом до суду, залучивши до участі у справі інших осіб, прав та інтересів яких стосується вирішення даного спору.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова