Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/3510/15-ц

Провадження № 2/185/2233/15

06 травня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий - суддя Бабій С.О., при секретарі судового засідання Сушко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з 15.09.2007 р. по 11.08.2014 р. перебувала у шлюбі із відповідачем, та протягом спільного проживання сторони та їх малолітня дочка ОСОБА_3 мешкали у квартирі АДРЕСА_1. 03.12.2014 р. позивач та малолітня дочка сторін ОСОБА_3 вимушена переїхати іх спірної квартири, а відповідач перешкоджає позивачу у доступі до неї. Розірвання шлюбу між сторонами не є підставою для позбавлення її права проживання за вказаною адресою.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року між сторонами ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт. Петропавлівки Дніпропетровської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець смт Петропавлівка Дніпропетровської області,було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що 15.09.2007 складено відповідний актовий запис за № 59, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 р., при цьому ОСОБА_1 була зареєстрована у спірній квартирі 12.07.2007 р.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

За змістом вище зазначених правових норм, розірвавши 11.08.2014 року шлюб із відповідачем, позивач як колишній член сім'ї відповідача не позбавлений права користування займаним житлом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ст.60 ЦПК України встановлено, що "кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на диспозитивність цивільного процесу, відповідно до заяви представника позивача від 06.05.2014 р., сидови витрати за подання позовної заяви слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, та надати ключі від вхідних дверей спірної квартири..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій