Справа № 531/2317/14-ц
Провадження № 2/531/69/15
10 березня 2015 року. Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
за участю представника позивача Борути Е.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання , -
Представник позивача в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі і просить суд такий задовольнити, з підстав, що у ньому зазначені. Представник позивача заявила клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме: витрат пов'язаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача. Зміни були прийняті судом.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Причина неявки відповідача суду не відома. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином - через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини».
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом.
Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова
енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».
Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, що зазначено в ч. 1 ст. 1 даного Закону.
Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», покладено на споживача.
Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 12) Тарифи на теплову енергію та на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджені рішенням 20 позачергової сесії Полтавської обласної ради від 27.03.2009 року, введено з 01.01.2011 року рішенням обласної ради від 01.02.2011 року. (а.с. 9) В матеріалах справи також міститься рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням міста, з додатком. (а.с. 10-11)
Розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання, свідчить про те, що позивачем надавалась послуга в квартирі АДРЕСА_1. При цьому споживач послуги, не належним чином виконував вимогу щодо оплати такої, в результаті чого за період з квітня 2012 року по жовтень 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 8751,62 грн. Заборгованість складається із заборгованості за послуги опалення - 5354,32 грн. та заборгованості за послугу з гарячого водопостачання - 3400,05 грн.
Згідно адресної довідки від 11.12.2014 року, відповідач не зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 16)
Згідно з положеннями ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. При цьому, згідно з положеннями ч. 1 та ч. 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання.
В матеріалах справи міститься довідка житлово-будівельного кооперативу «Надія» від 21.01.2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, займає 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. В даний момент ОСОБА_3 не зареєстрований і не проживає в квартирі. У довідці зазначено, що ОСОБА_3 є членом кооперативу. У довідці не зазначено, що в квартирі проживають інші особи. (а.с. 39)
Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Надія» від 24.04.2015 року, ОСОБА_3 був членом кооперативу і займав 3-кімнатну квартиру за вищевказаною адресою на дату видачі довідки. У довідці зазначено, що в квартирі ОСОБА_3 проживав один. (а.с. 4)
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Дослідивши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуги, що надається позивачем, в квартирі АДРЕСА_1.
Між сторонами по справі не було укладено договору про надання послуг з теплопостачання. Статтями 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін. Тому відсутність договору в умовах, коли позивач надавав послуги, а відповідачі (користувачі або власники) не відмовлялися від їх отримання і при цьому не укладали договір, не може бути підставою для відмови у позові.
Таким чином, відповідач зобов'язаний оплачувати послуги, що надаються позивачем і суд вважає за можливе стягнути нараховану позивачем заборгованість за період з квітня 2012 року по жовтень 2014 року, що становить 8751,62 грн. Позивач просить суд стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Розрахунки таких сум, долучено до позовної заяви (а.с. 7-8).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника може бути покладено відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦКУ. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.
Керуючись ст. ст. 66-70 ЖК України, ст. 1, 16, 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 11, 509, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 79, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України суд ,-
Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» понесені ними судові витрати у розмірі 459,60 грн. (чотириста п'ятдесят дев'ять гривень шістдесят копійок), що складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача - 216 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.
Суддя Жмурко П.Я.