Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Мартинова К.П., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Галинського Віталія Вікторовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

06.11.2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 50 000 грн. та стягнути понесені судові витрати (а.с. 13-15).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2015 року цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування передано на розгляд Київського районного суду м. Одеси (а.с. 78).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено частково, а саме: стягнено з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, 17908 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 500 гривень 00 копійок, а всього 18408 гривень 00 копійок (а.с. 135).

05.11.2015 року представником Моторного (транспортного) страхового бюро України - Галинським Віталієм Вікторовичем подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року. Апелянт вважає рішення незаконним та необґрунтованим у зв'язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального права (а.с. 139-142).

Представник апелянта - Галинський Віталій Вікторович в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішенні, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд в апеляційної інстанції у відсутність сторони (а.с. 151, 153-154, 157). У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 15.07.2011 року в Одеській області ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ - 21051» з державним номерним знаком НОМЕР_1 допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki» з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4. На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2011 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений мотоцикл «Kawasaki» з державним номерним знаком НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4. Розмір завданих збитків, згідно Звіту №17/08/11від 05.09.2011 року, складає 81 899,70 грн. (а.с. 22-27). Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована. Власник пошкодженого мотоциклу «Kawasaki» з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ. Згідно страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0090606 у зв'язку з настанням ДТП МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого) (а.с. 46). 30.07.2015 року відповідач ОСОБА_3 надав письмові пояснення, що калькуляція/висновок містять перелік пошкоджених запчастин та вартість робіт, частина яких не зв'язана з наслідками ДТП, яке мало місце 15.07.2011 року о 13 годині 45 хвилин за участю автомобіля ВАЗ-21051, державний номер НОМЕР_1 під його керуванням та мотоциклом «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_4, так як калькуляція містить більш пошкоджень отриманих мотоциклом «Kawasaki», аніж зазначено в Довідки № 3905 від. 16.09.2011 року. Таким чином, він згоден частково з калькуляцією/висновком № 26/08/11 від 13.09.2011 року в частині пошкоджених запчастин та вартість робіт, а саме - 17 908 грн. (а.с. 99). Тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та стягнув з позивача саме 17 908 грн. та судовий збір за подачу позовної заяви.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказаним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог. При цьому колегія суддів не погоджується з висновками суду по суті спору, оскільки вони зроблені без встановлення всіх обставин справи, що мають значення для вірного вирішення спору, з порушенням вимог ст.ст. 1,10,60, 214 ЦПК України. Фактично суд першої інстанції погодився з поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 99), поклавши пояснення сторони в основу судового рішення, не перевіривши всіх доводів позивача та заперечень відповідача по справі, що обумовило невірне застосування норм матеріального права та вирішення спору в остаточному підсумку. В зв'язку з наведеним колегія суддів на підставі п.п.1, 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог з врахуванням наступного.

15.07.2011 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ - 21051» з державним номерним знаком НОМЕР_1 допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki» з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4. Винним в скоєнні вищезазначеної ДТП постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2011 року по справі № 3-4838/11 (суддя Чванкін С.А.) було визнано відповідача ОСОБА_3 (а.с. 20).

В порушення вимог ПДД на дату скоєння ДТП водій ОСОБА_3 не застрахував свою цивільну відповідальність та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений мотоцикл «Kawasaki» з державним номерним знаком НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4. Розмір завданих збитків, згідно Звіту №17/08/11від 05.09.2011 року, складає 81 899,70 грн. (а.с. 22-27). Шкода завдана ДТП не була відшкодована добровільно.

Власник пошкодженого мотоциклу «Kawasaki», чия відповідальність була застрахована, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ (а.с. 16-17). Згідно страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0090606 (а.с.19) у зв'язку з настанням ДТП МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого) (а.с. 46), після чого звернулось з позовом про відшкодування понесених витрат до відповідача (а.с. 7-9).

Згідно пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як роз'яснив ВССУ в п. 36 постанови N 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Частково погоджуючись з розміром сплаченого відшкодування завданої матеріальної шкоди відповідач посилався на те, що калькуляція/висновок № 26/08/11 від 13.09.2011 року містять перелік пошкоджених запчастин та вартість робіт, частина яких не зв'язана з наслідками ДТП, яке мало місце 15.07.2011 року о 13 годині 45 хвилин за участю автомобіля ВАЗ-21051, державний номер НОМЕР_1 під його керуванням та мотоциклом «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_4 При цьому, на думку відповідача, калькуляція включала більш пошкоджень отриманих мотоциклом «Kawasaki», ніж зазначено в Довідки № 3905 від 16.09.2011 року, він визнавав розмір заданої шкоди в розмірі 17 908 грн. (а.с. 99).

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. ст. 135 ЦПК України способами забезпечення доказів є зокрема, призначення експертизи, яка призначається згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Питання пов'язані з розміром завданої шкоди, порядку, способу її компенсації відносяться до спеціальних, а тому належним доказом розміру завданої шкоди та розмір її компенсації, буде висновок спеціаліста, експерта. Відповідно, звичайна незгода із розміром майнового збитку, спричиненого власнику мотоцикла «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2 в сумі 81 899,70 грн., має бути обґрунтована належними доказами, які б спростовували розмір майнового збитку, визначеного у Звіті № 17/08/11 від 05.09.2011 року, який проводився за заявою страховика, та є висновком спеціаліста. Ні суд, ні сторони провадження не є спеціалістами, експертами, а тому вирішення спеціально технічних питань, зокрема щодо необхідності заміни запчастин, їх обсягу, може здійснюватись тільки в спеціальному порядку, в тому числі шляхом надання висновків, проведення судових експертиз. Як вбачається з матеріалів справи таке клопотання відповідачем не заявлялось, навпаки сторона посилалась лише на свої власні міркування, та розрахунки, які не можна визнати допустимим доказом наданим до заперечень відповідача по справі, в зв'язку з цим вони судом не приймаються до уваги. Оскільки позовні вимоги доведені в повному обсязі, а надані стороною докази не спростовані стороною відповідача колегія суддів задовольняє заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позову у розмірі 500 грн. та при подачі апеляційної скарги 550 грн., а всього 1050 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Галинського Віталія Вікторовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р 871 в Укрексімбанк м. Київа, МФО 322313, ІПН: 21647131) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р 871 в Укрексімбанк м. Київа, МФО 322313, ІПН: 21647131) судові витрати у розмірі 1 050 (тисяча п'ятдесят) грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

М.В. Процик

К.П. Мартинова