Ухвала

іменем україни

19 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення порядку користування квартирою, зобов'язання не перешкоджати у проживанні, зобов'язання вчинити певні дії, виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, припинення права власності, визнання права власності, присудження грошової компенсації; за позовною заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи неодноразово уточнював та остаточно просив визначити порядок користування належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не перешкоджати йому у проживанні в квартирі; зобов'язати ОСОБА_5 передати ключі від вхідних дверей квартири та виселити з неї ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на вселення та проживання яких він не надавав своєї згоди.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнила та остаточно просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_4 на Ѕ частини вказаної квартири; визнати за нею право власності на вказану квартиру в цілому з присудженням грошової компенсації.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнили та остаточно просили визнати за кожним з них право власності на ј частини вказаної квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року у прийнятті до провадження та до спільного розгляду з первісним позовом уточненої зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, за яким у користування ОСОБА_4 виділено кімнату площею 17,6 кв. м, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - кімнату площею 11,9 кв. м; кухню, коридор, комору, ванну кімнату, туалет залишено в загальному користуванні.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_4 у проживанні в зазначеній квартирі.

Зобов'язано ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 ключі від вказаної квартири.

Виселено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з указаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, а її зустрічний позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності зазначених позовних вимог та наявності правових підстав для визначення порядку користування квартирою, зобов'язання відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_4 у проживанні у квартирі, зобов'язання відповідача ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 ключі від вказаної квартири та виселення відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з указаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

У свою чергу суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність та безпідставність зустрічного позову ОСОБА_5

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова