Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ПАТ «Платинум Банк» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 4 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого стало ПАТ «Хоум Кредит Банк», було укладено договір про надання кредитної лінії.

Згідно із умовами договору позичальнику було надано кошти у вигляді непоновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 408 613 доларів США на строк до 3 червня 2014 року зі сплатою 15,5 % річних.

4 червня 2007 року у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

12 липня 2011 року між ПАТ «Хоум Кредит Банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права та вимоги за іпотечним договором.

У зв'язку із невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість станом на 8 серпня 2012 року у розмірі 7 641 487 грн 14 коп.

Враховуючи наведені обставини, просило звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначивши спосіб його реалізації шляхом проведення публічних торгів з продажу вищевказаної квартири.

23 листопада 2013 року ОСОБА_6 відчужила належну їй квартиру, що була предметом іпотеки, ОСОБА_3, яка в свою чергу передала цю квартиру в іпотеку ОСОБА_5

Ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року та від 17 березня 2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_5, замінено відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_3

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року ПАТ «Платинум Банк» відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «Платинум Банк».

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Платинум Банк» за кредитним договором № 43.840.07.03 від 4 червня 2007 року у розмірі 7 641 487 грн 14 коп., що складається з заборгованості за кредитом - 2 684 047 грн 64 коп.; за відсотками - 1 248 340 грн 43 коп. та пені - 3 573 556 грн 17 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну квартири для її реалізації визначено на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, застосувавши положення ст.ст. 527, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.1, 4, 7, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі поданих доказів, які оцінені відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що позичальник належним чином не виконав своїх кредитних зобов'язань, забезпечених договором іпотеки.

При цьому, апеляційний суд правильно зазначив, що дія іпотеки не припинилася у зв'язку із зміною власника іпотечної квартири з огляду на наступне.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2013 року визнано розірваним іпотечний договір, укладений 4 червня 2007 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_6, та виключено запис про іпотеку спірної квартири з Державного реєстру іпотек.

Дане рішення було виконане.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову.

Перехід права власності на спірну квартиру від ОСОБА_6 до ОСОБА_3 мав місце 23 листопада 2013 року, тобто під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на квартиру, а, тому, іпотека є дійсною для останньої як набувача нерухомого майна.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-63цс15 від 13 травня 2015 року, про те, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв'язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Установивши у справі, яка переглядається, факт переходу до відповідача права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного судового рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку», поширення її дії на відповідача та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель