У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Приватне акціонерне товариство «Український Страховий Дім» (далі - ПрАТ «Український Страховий Дім») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

На обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24 грудня 2008 року між ПрАТ «Український Страховий Дім» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ВС/4750316, згідно з яким застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіль марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 січня 2009 року, протягом строку дії договору страхування, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Міtsubіshі Lanser», державний реєстраційний номер НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_3

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2009 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

ПрАТ «Український Страховий Дім» відшкодувало завдані страхувальником збитки у розмірі 3 916 грн 86 коп. на користь страхової компанії потерпілої особи.

Крім того відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2009 року та довідки виданої відділом ДАІ Оболонського району м. Києва, 30 січня 2009 року ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Оскільки страхувальник протягом 3 робочих днів не повідомив страховика про настання страхового випадку, позивач звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 3 916 грн 86 коп. завданих збитків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року у задоволенні позову ПрАТ «Український Страховий Дім» до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Український Страховий Дім» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Український Страховий Дім» у порядку регресу 3 916 грн 86 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 24 грудня 2008 року між ПрАТ «Український Страховий Дім» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № ВС/4750316, згідно з яким застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов'язану з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 січня 2009 року, протягом строку дії договору, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_3

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2008 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави та позбавлення права керування терміном на 1 рік.

Про страховий випадок позивачу стало відомо з отриманої 04 січня 2010 року вимоги від АТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування ОСОБА_3, оскільки між останніми укладено договір страхування майнових інтересів. На підставі укладеного 11 лютого 2011 року між страховими організаціями договору про зарахування зустрічних однорідних вимог позивачем, у зв'язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою, здійснено зарахування на користь АТ «СК «АХА Страхування» у сумі 3 916 грн 86 коп., з якої 1 660 грн 95 коп. шляхом перерахування згідно платіжного доручення від 21 квітня 2011 року, інша частина шляхом взаємно зарахованих вимог при укладені договору.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на підпункт (ґ) пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказував, що застрахована особа у строки та за умов, передбачених підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, не повідомив страховика, у зв'язку з чим у страховика виникло право на пред'явлення регресного позову до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про те, що у позивача на підставі ст. 38 вказаного Закону виникло право на пред'явлення регресного позову до страхувальника та обґрунтовано вважав, що наявні підстави для стягнення з відповідача завданих збитків.

Доводи касаційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки право подачі регресного позову виникає у страховика лише після виплати страхового відшкодування, та враховуючи, що така виплата здійснена 21 квітня 2011 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для застосування позовної давності.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук