РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

представника третьої особи Корнієнка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи органу опіки і піклування Рівненського міськвиконкому про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до ОСОБА_5, третьої особи органу опіки і піклування Рівненського міськвиконкому про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час перебуває у зареєстрованому із відповідачем шлюбі, однак бажає його розірвати, так як сімейне життя в них не склалося через постійні сварки та конфлікти. Причиною всіх сварок та конфліктів є те, що дружина зловживає спиртними напоями. В нетверезому стані дружина дуже агресивна. Вона влаштовує конфлікти, бійки. У них є син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідачки є син від першого шлюбу, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Він звертався в органи міліції та в службу в справах дітей з скаргами на неправомірну поведінку ОСОБА_5, на невиконання відповідачкою необхідних умов для виховання дітей. В червні 2014 року ОСОБА_5 притягувалася до адміністративної відповідальності, що в нетверезому стані залишила малолітніх дітей без нагляду. Перед цим були комісії з участю працівників міліції та служби у справах дітей. Відповідачка пообіцяла, що буде вести нормальний спосіб життя та доглядати за дітьми. Однак вона продовжує зловживати спиртними напоями та належним чином на доглядає і не виховує дітей. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Також, просить визначити місце проживання сина з ним.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав заяву про залишення позовної вимоги в частині визначення місця проживання дитини з ОСОБА_1 без розгляду. Заява судом прийнята, про що винесено ухвалу.

22 січня 2015 року відповідач-позивач ОСОБА_5 подала суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи тим, що з відповідачем спільне життя не склалося, після народження дитини його ставлення до неї змінилося. Він безпричинно почав ображати її, створюючи досить часто конфліктну ситуацію. Близько пів року як відповідач залишив сім'ю, зрідка провідує сина, матеріальної допомоги не надає. Вважає, що він ухиляється від обов'язку утримувати сім'ю, коштів на утримання дитини та її він не надає. Добровільно сплачувати аліменти відмовляється. Після народження сина вона утримує державну соціальну допомогу, яка надається при народженні дитини, інших доходів вона не має. Матеріально їй допомагають її батьки. Коштів, які вона отримує, недостатньо для забезпечення нормальних умов проживання : харчування, лікування, матеріального забезпечення себе та дитини. Відповідачу про це відомо, однак він через негативне ставлення до неї відмовляється надавати фінансову допомогу на утримання дитини, всі зароблені кошти тратить на особисті потреби. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його заробітку, аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. та залишити сина проживати з нею.

В судовому засіданні позивач-відповідач позовні вимоги підтримав та просив шлюб між ним та ОСОБА_5 розірвати, не заперечує проти залишення дитини на виховання з матір"ю, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від доходу. Що стосується стягнення аліментів на утримання позивачки, то він не в змозі сплачувати аліменти на її утримання, оскільки у нього невелика заробітна плата, він проживає з мамою у квартирі, і вони разом сплачують житлово-комунальні послуги, інших доходів у нього немає.

Представник відповідача-позивача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення в частині розірвання шлюбу. Крім того просить залишити на дитину на виховання з ОСОБА_5 та стягувати аліменти з ОСОБА_1 на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів та аліменти на утримання ОСОБА_5 до досягнення дитиною 3-х річного віку у сумі 800 грн.

Представник органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування щодо залишення дитини після розірвання шлюбу на виховання з ОСОБА_5

Суд, заслухавши думку сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як слідує з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридични х осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони з 19 липня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 872, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 19.07.2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Викладені позивачкою обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків внаслідок конфліктних взаємовідносин та неможливості збереження сім'ї, що суперечать інтересам позивачки, відповідачем не заперечені.

Обставин щодо вагітності позивачки чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено.

Враховуючи наведене, а також те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням його права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи із вище наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 має бути розірваний.

Також, судом встановлено, що від спільного проживання в шлюбі сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 3296. що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 19 грудня 2013 року.

Вказане сторонами не оспорюється, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обов'язок є рівним як для матері, так і для батька.

Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу.

Як слідує з ст. 183 СК України - частка заробітка ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Відповідно до ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи із вище наведеного, а також вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Суд вважає за необхідне стягувати із відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), оскільки ОСОБА_1 має стабільну заробітну плату.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, то суд вважає відмовити у задоволенні вказаної вимоги, оскільки ОСОБА_1 працюючи у Рівненському базовому медичному коледжі має місячний дохід по заробітній платі у сумі 1827 гр.

Як слідує з ст. 84 СК України право на аліменти у дружини - матері до досягнення трьох річного віку дитини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забеспечення чоловіка.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 немає можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьохрічного, віку, оскільки немає достатнього забеспечення.

Згідно вимог ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-356 від 27.02.2015 року - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне залишити на проживання і виховання ОСОБА_5 її сина, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про залишення сина на проживання з ОСОБА_5 обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 294, 296, 297 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у державному відділі РАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 19 липня 2013 року, актовий запис № 872 - розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його заробітку( доходу), щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягненння проводити починаючи з 29.12.2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Неповнолітню дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишити на виховання з матір"ю.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2015 року.

Суддя : Сидорук Є.І.