Провадження по справі № 4-с/752/27/15
У Х В А Л А

іменем України

11.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Фролова М.О., за участі секретаря Титоренка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, -

встановив:

30.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві.

В обґрунтування скарги зазначив, що 15.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Скаржник вказує, що дана постанова є незаконною, оскільки йому не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, інші процесуальні документи виконавчого провадження, що порушило його права, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

У зв'язку із зазначеним, уточнивши свої вимоги, ОСОБА_1 просив визнати незаконною постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Предтавник скаржника доводи скарги підтримала, в подальшому подала заяву про можливість розгляду скарги без ї участі, вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання з'явився, з вимогами скарги ознайомився, в подальшому участі в судовому засіданні не брав, причини неявки не повідомив, заяв про можливість розгляду вказаного питання без його участі не подавав, матеріали виконавчого провадження не представив.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 30.05.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38175477 на виконання виконавчого напису № 3925 від 10.04.2013 року.

Окрім того, 15.07.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках вказаного виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону Країни «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання вказаної вимоги Закону.

Згідно з ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, як вбачається з документів, доданих до скарги, представником скаржника були направлені клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 18.12.2014 року та від 22.12.2014 року, однак державним виконавцем не було проведено відповідних процесуальних дій, доказів зворотнього в судове засідання представлено не було.

Окрім того, суд бере до уваги результати перевірки дій державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 38175477, як таких що вчинені в порушеннях вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, що державним виконавцем було виконано вищезазначену вимогу, більш того, у постанові № 183/14 про перевірку виконавчого провадження вказано, що 15.07.2013 року винесено постанову арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено до виконання на адреси УДАІ МВ України в м. Києві та Державної реєстраційної служби у м. Києві.

На основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог скарги ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 12, 25, 31, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386, 387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві - задовольнити.

Визнати незаконною постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2013 року у виконавчому провадженні № 38175477.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні ухвали суду - протягом п`яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя