Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Кулінець С.В.

за участю представника позивача Кравчук О.О.

відповідача, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості коштів по Кредитному договору,

встановив:

В листопаді 2014 року в Рівненський міський суд надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості коштів по Кредитному договору 014/53-05/42248 від 28 березня 2006 року в розмірі 88 828 доларів США 25 центів, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.10.2014 року становить 1 150 369 грн. 18 коп., в тому числі: 52 613,77 доларів США заборгованості за кредитом; 8 334,85 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом, 27 879, 63 доларів США пені, судових витрат по сплаті судового збору.

В позовній заяві зазначається, що на підставі вищенаведеного Кредитного договору відповідачем ОСОБА_4 отримано кредит в сумі 50 000, 00 доларів США, з датою погашення до 26.03.2021 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 12,5 % річних. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач ОСОБА_4 зобов'язана погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами. Відповідно вимог ст.ст. 1054, 526 ЦК України і Кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідач також має виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов договору. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак Відповідач з дня видачі кредиту за кредитним договором частково здійснював погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. У зв'язку із порушенням графіку погашення кредиту, у відповідача станом на 23.10.2014 року утоворилась заборгованість, заборгована вказана позовом суму.

Відповідно до договору поруки 014/53-05/42248-п1 від 05.02.2009 року, що є забезпеченням Кредитного договору 014/53-05/42248 від 28 березня 2006 року, фінансовим поручителем за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_4 виступає відповідач №1 ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 в п.п. 3.1 договору поруки взяв на себе зобов'язання солідарної відповідальності перед банком в повному обсязі за невиконані ОСОБА_4 зобов'язання. З метою зменшення фінансового навантаження на Відпвідача між Банком та ОСОБА_4 було укладено ряд додаткових угод: Додаткові угоди 014/53-05/42248-д від 05.02.2009 року, Додаткові угоди 014/53-05/42248-д1 від 14.04.2009 року, Додаткові угоди 014/53-05/42248-д3 від 29.06.2010 року. Намагаючись вирішити питання про повернення заборгованості по кредиту, відповідачам направлявся лист із вимогою про усунення порушень умов кредитного договору, проте жодних дій спрямованих на погашення кредиту Відповідачами так і не було здійснено.

Згідно наданого суду заперечення, відповідач вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Один лише факт існування підписаного кредитного договору жодним чином не доводить того факту, що Відповідач скористався кредитною лінією, а Позивач надав Відповідачеві в користування гроші. Позивач фактично надав відповідачеві лише право отримати в користування грошові кошти в межах максимального встановленого договором ліміту.

Укладений між сторонами Договір не містить обов»язкового для виконання Відповідачем графіку погашеня кредиту, оскільки в п.3 розділу 1 Договору зазначається, що погашення договору може здійснюватись згідно графіку погашення кредиту /додаток №1 до Договору/, при цьому відповідних зобов'язань не передбачає. В останній рекдакції графіку від 29.06.2010 року прямо зазначено, що цей графік є орієнтовним. У відповідності до ст. 530 ЦК та п.5.1 Договору, вбачається, що Відповідач зобов'язаний щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту, а остаточний розрахунок провести до 26 березня 2021 року. При цьому договір не визначає обов'язкової суми часткового щомісячного погашення, тож рішення щодо суми такого погашення може прийматись відповідачем на власний розсуд. Оскільки строк виконання Відповідачем свого зобов'язання ще не настав, то й заява Позивача про порушення відповідачем строків погашення заборгованості є необгрунтованою та безпідставною.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в суді в повному обсязі, надала пояснення з обгрунтуванням його чинним законодавством та умовами Договору кредиту. Додатково пояснила, що виплата кредиту в сумі 50 тис. Доларів США підтверджена неодноразово стороною відповідача та поручителя додатковими угодами та довго ром поруки за 2009 рік. за змістом умов договору вбачається, що платежі боржника повинні бути щомісячними, не меншими ніж встановленими графіком сумами, мінімальна сума платежу визначається графіком і вона не обмежена максимально, тому графік «орієнтовний». Станом на 02.03.2015 року має місце прострочка платежів за 470 днів, тобто більше року - близько 10 тисяч доларів США прострочених відсотків та 4853,43 доларів США по тілу кредиту, водночас вимоги не збільшуються. Погашення кредиту здійснюється фактично помісячно, проте не у відповідності до п.3 розділу 1 договору. Останній платіж внесений відповідачами 16.01.2015 року в сумі 190 доларів США. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на загальну суму 88 828 доларів США 25 центів, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.10.2014 року становить 1 150 369 грн. 18 коп. та судових витрат в сумі 3 654,00 грн.

Представник відповідача, відповідач ОСОБА_2 не визнав позовні вимоги, підтримав письмові заперечення. Пояснив, що вимогу банку вважає безпідставною, оскільки відповідач не порушив умов зобов'язання. Відповідач подовжує вносити платежі на погашення кредиту щомісячно. Розрахунок в частині пені зі ставки 0,5 % за кожний день прострочки, згідно рішення Конституційного суду України№7рп/13 від 11.07.2013 року в справі 1-12/13, вважається несправедливими умовами договору згідно ст.ст. 18,21 Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору щодо нарахування пені є нікчемною, підстав для стягнення пені немає. Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити, так як термін виконання зобов'язання не настав. Відповідач на даний час виплатив кредиту вже більше ніж взяв. Договір поруки щодо кредитної угоди матері він підписав в 2009 році, оскільки не міг ні в який спосіб вплинути на умови такої угоди за 2006 рік. Посить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав.

Встановлено, що між сторонами Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №014/53-05/42248 від 28 березня 2006 року, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення 26.03.2021 року. Відповідно п.п. 1.3, 5.1 умов договору, Позичальник зобов'язаний здійснювати платежами щомісячно до 15-го числа часткове погашення кредиту, що в залежності від програми кредитування може здійснюватись наступним чином: згідно графіку погашення кредиту /додаток до Договору/ в розмірі 1/180 від суми ліміту отриманого кредиту. Відповідно п.6.5 Договору, Банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договру та /або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попереднього /за 30 днів/ повідомлення Позичальника рекомендованим листом. Згідно п.9.1 Договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пееню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі.

До вказаного Договору сторонами були укладені додаткові угоди: №014/53-05/42248-д від 05 лютого 2009 року про можливу зміну відсотків, №014/53-05/42248-д1 від 14 квітня 2009 року про зміну графіку погашення кредиту, №014/53-05/42248-д3 від 29 червня 2010 року про відстрочку сплати процентів, зміну графіку погашення кредиту. Згідно п.п.2.1, 2.2 додаткової угоди №014/53-05/42248-д3 від 29 червня 2010 року зафіксовано і визнано сторонами, що фактична заборгованість позичальника перед Кредитором по спалаті Кредиту становить 63 587,76 доларів США, а станом на дату укладання додаткової угоди заборгованість позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав, складала 2731,80 доларів США, в тому числі 461,43 доларів США заборгованість із погашення суми кредиту та 2270,37 доларів США заборгованість з погашення поцентів. Крім того, вказаними додатковими угодами за підписом кредитора і позичальника, відповідача ОСОБА_4, підтверджується виконання договірних зобов'язань кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Дослідженими в судовому засіданні копіями Вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №13-352 від 13.03.2014 року на ім»я ОСОБА_4 із додатком рекомендованого поштового повідомлення про вручення такої особисто 17.03.2014 року та Вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №13-354 від 13.03.2014 року на ім»я ОСОБА_2 за вказаною в договорі Поруки адресою із додатком рекомендованого поштового повідомлення про повернення такої за письмовою відмовою адресата від одержання, підтверджується виконання позивачем умови п.6.5 Договору щодо попереднього /за 30 днів/ повідомлення Позичальника рекомендованим листом про прострочену заборгованість по Кредиту в сумі 2 465,73 доларів США та по відсотках в сумі 4 459 доларів США та вимогою дострокового погашення кредиту, відповідно умов Договору та положень ст.ст. 625,1050 ЦК України.

Відповідна вимога позичальником, відповідачем ОСОБА_4, залишена без реагування, така не виконання і не заперечувалась, не оспорювалась в частині розрахунків.

Згідно дослідженого розрахунку заборгованості за кредитним договором 014/53-05/42248 від 28 березня 2006 року станом на 23.10.2014 року, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 88 828 доларів США 25 центів, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.10.2014 року становить 1 150 369 грн. 18 коп., в тому числі: 52 613,77 доларів США заборгованості за кредитом /в тому числі прострочена заборгованість 3 785,93 грн./; 8 334,85 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом/в тому числі прострочена заборгованість по відсотках 8 190,70 грн./, внаслідок чого нараховано 27 879, 63 доларів США пені.

Таким чином, в порушення положень статей 526, 527, 530,1049,1051 ЦК України та умов п.п. 1.3,5.1 Договору Позичальник, відповідач ОСОБА_4, свої зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 23.10.2014 року допустила заборгованість по договору кредиту на вказану позовом суму. Наявність та сума заборгованості по договору підтверджується відповідним розрахунком позивача, не спростована відповідачами в справі.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, був укладений договір поруки 014/53-05/42248-п/1 від 05 лютого 2006 року з фізичною особою ОСОБА_2. Відповідно до п.п. 2.2,3.1,3.4,3.5 Договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором.

Так, у п. 3.1 Договору поруки передбачено, що сторони договору визначають, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Згідно п.3.4 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником повністю або частково всіх або окремих боргових зобов'язань перед банком за Кредитним договором, Банк має право звернутись до Поручителя з письмовою вимогою за Кредитним договором у валюті кредиту на рахунок, зазначений Банком в письмовій вимозі.

Згідно п.3.5 цього Договору Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання Боржником боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком в письмовій вимозі протягом п»яти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. Така вимога Банку вважається отриманою поручителем, якщо Банк надіслав її поштою за адресою Поручителя, вказаною в цьому Договорі, або повідомлену Банку Поручителем згідно застереження до цього пункту Договору. Для дійсності вимоги Банк не зобов'язаний надавати Поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань Боржником.

Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно положень ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя.

Разом із тим, вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення заборгованості, суд приймає до уваги заперечення сторони відповідача в частині безпідставності вимоги про стягнення пені в сумі 27 879, 63 доларів США за порушення зобов'язань із урахуванням встановлених судом обставин щомісячного часткового погашення заборгованості по кредитних зобов'язань, в розмірі що не відповідає встановленому Графіком погашення кредиту, об»єктивних економічних обставин, співвідношення курсу валют, майнового становища відповідачів, які унеможливлюють повне виконання зобов'язань відповідачами.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збиткві та неустойки, які стягуються із боржника, якщо кредитор умисно або із необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №7рп/13 від 11.07.2013 року в справі 1-12/13, на яке посилається відповідач, в п.3.2 звертається увага на те, що положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Коституційний суд виходить із того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч 3 ст.509 та ч.ч.1,2 ст.627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень ст. 551 Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов»язанні, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу /наприклад відсутність негативних налідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання/.

Із урахуванням вищенаведеного, заперечень представника відповідача, положень ст. ст. 550,616,551 ЦК України, приписів рішення Конституційного суду України №7рп/13 від 11.07.2013 року в справі 1-12/13, суд вважає наявними та доведеними підстави для звільнення відповідача від сплати нарахованої суми пені.

Таким чином, сукупністю достовірно підтверджених наведених доказів доведено, що позовна заява обґрунтована і підлягає до часткового задоволення шляхом соліданого стягнення з відповідачів заборгованості за договором в сумі 60 948 /шістдесят тисяч дев'ятсот сорок вісім/ доларів США 62 центи, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.10.2014 року становить789 314 /сімсот вісімдесят девять тисяч триста чотирнадцять/ грн. 37 коп., в тому числі: 52 613,77 доларів США заборгованості за кредитом; 8 334,85 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом. В частині позову про стягнення суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в розмірі 27 879, 63 доларів США вважає доцільним відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», , кредитну заборгованість станом на 23.10.2014 року по договору 014/53-05/42248 від 28 березня 2006 року в розмірі 60 948 /шістдесят тисяч дев'ятсот сорок вісім/ доларів США 62 центи, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.10.2014 року становить789 314 /сімсот вісімдесят девять тисяч триста чотирнадцять/ грн. 37 коп., в тому числі: 52 613,77 доларів США заборгованості за кредитом; 8 334,85 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», , кошти на відшкодування судових витрат в справі в сумі 3 654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук