Справа №471/417/15-ц 18.05.2015 18.05.2015 18.05.2015
Провадження №22-ц/784/1253/15 Головуючий у І інстанції Губанова В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

18 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Гордійчук С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології» ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року про відкриття провадження у справі, постановлену за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології» про стягнення не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

у с т а н о в и л а :

25 березня 2015 року ОСОБА_2 подав до Братського районного суду м. Миколаєва позовну заяву, що містила вимогу до товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології» (далі - ТОВ «Нові енергозберігаючі технології») про стягнення заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На її підставі, суддя Братського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 26 березня 2015 року відкрив провадження у цивільній справі.

17 квітня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології», через свого представника Ліхачову В.В., подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням правил про загальну підсудність цивільних справ, і постановити нову ухвалу, якою повернути позовну заяву позивачу для подання її до належного суду.

В обґрунтування скарги посилалось на те, що висновок суду про підсудність даної справи Братському районному суду суперечить положенням чинного процесуального законодавства, оскільки позов заявлено не за місцем знаходження відповідача.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм процесуального права.

Так, відкриваючи провадження у справі на підставі позовної заяви ОСОБА_2 суд 1 інстанції вважав, що позов підсудний саме Братському районному суду м. Миколаєва, оскільки, він виник з трудових правовідносин і може пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України від 7 липня 2010 року "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу ст. 107 ЦПК всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди.

Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішення іноземних судів; статті 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статті 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Дійсно, за ст. 109 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Альтернативою такому є передбачені ст.ст. 110 та 111 ЦПК України обставини, наявність яких, допускає альтернативу у виборі підсудності справи.

При цьому, право вибору між кількома судами, яким підсудна справа, відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України, належить позивачеві.

Винятком з наведеного, є справи за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна (ст. 114 ЦПК України - виключна підсудність), які пред'являються лише за місцем знаходження майна або основної її частини.

Відповідно до ч. 1 статті 110 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися як за місцем знаходження роботодавця - юридичної особи, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з ксерокопії паспорта ОСОБА_2, він зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 (а.с. - 4).

Згідно схеми адміністративно-територіального розподілу, названий населений пункт входить до Братського району Миколаївської області, правосуддя в якому відправляють судді однойменного районного суду.

У зв'язку з цим, позивач мав право пред'явити позов як за місцем знаходження відповідача, так і за своїм місцем проживання. Він зробив вибір на користь місця свого проживання і така його воля була для Братського районного суду м. Миколаєва визначальною.

Районний суд не тільки міг, а і повинен був відкрити провадження у справі, що він правомірно і вчинив.

Оскільки суд І інстанції був такої ж думки й правомірно та законно вчинив бажану позивачем та невизнавану відповідачем процесуальну дію, то, як на думку колегії, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому у ній слід відмовити.

Що ж до тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу, про допущені судом процесуальні порушення при визначені підсудності даної справи, то вони не можуть братися до уваги, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні названою особою норм, що встановлюють правила підсудності цивільних справ.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології» відхилити.

Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: