Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно наказу № 1538-с від 11 серпня 2014 року зарахована до складу студентів Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара з 01 вересня 2014 року за напрямком (спеціальністю) економіка підприємства. Батько позивача, ОСОБА_2, має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 19 років 8 місяців, а тому по закону його донька має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з вересня 2014 року по жовтень 2015 року включно стипендія ОСОБА_1 університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і просила суд стягнути з відповідача не нарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року у розмірі 6 844,50 грн. та зобовязати відповідача виплачувати позивачу з 01 листопада 2015 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до закінчення позивачем навчання, задовольнивши позов у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, з підстав у ньому викладених.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надіслав на адресу суду заперечення на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до п. 7 ст. 27 Закону України «Про вищу освіту» вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту. Дніпропетровський національний університет імені ОСОБА_3 є державним вищим навчальним закладом, є бюджетною та неприбутковою організацією і підпорядковується ОСОБА_4 освіти і науки України (п. п. 1.1., 1.6. Статуту ДНУ). Університет здійснює свою навчальну, наукову, господарську, міжнародну, зовнішньоекономічну та іншу діяльність відповідно до чинного законодавства України, у межах прав, передбачених законами України «Про освіту», «Про вищу освіту», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», нормативними документами ОСОБА_5 і науки України, додаткових прав, наданих йому за результатами акредитації та Статуту (п. 1.7. Статуту ДНУ). Фінансування Університету здійснюється на нормативній основі за рахунок державного бюджету (з урахуванням наданого йому статусу, рівня акредитації, напрямів і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка фахівців та напрямів підготовки наукових та науково-педагогічних кадрів вищої кваліфікації) (п. 6.4. Статуту ДНУ).

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська щодо порушення її прав з боку університету на отримання встановленого розміру стипендії, передбаченого законодавством України.

Наказом № 1538-с від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 зарахована до складу студентів Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара з 01 вересня 2014 року за напрямком (спеціальністю) економіка підприємства. (а.с. 10, 11). ОСОБА_1 належить до категорії студентів, які є дітьми шахтарів. Батько позивача, ОСОБА_2, має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 19 років 8 місяців (а.с. 13)

За нормою статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 статті 71 Закону України «Про вищу освіту» (у редакції від 01.07.2014р. № 1556-УІІ) розміри бюджетних призначень на підготовку фахівців з вищою освітою, а також на підготовку наукових і науково - педагогічних кадрів встановлюються у Державному бюджеті України на відповідний рік. Але з того часу, як з'явилася норма ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідні кошти не передбачалися в законах «Про Державний бюджет на відповідний рік (у тому числі не було коштів в 2014 році і не передбачено їх і в 2015 році).

Відповідно до п. 5 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення». Дніпропетровський національний університет імені ОСОБА_3 листом № 81-552-183 від 06 травня 2015 звертався з цього питання до ОСОБА_4 освіти і науки України (а.с.44).

ОСОБА_4 освіти і науки України, який відповідачем було отримано 16 липня 2015 року за вх. № 81-552-298, надано відповідь, що навчальні заклади України керуються положеннями зазначеного Порядку, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються за гірничими спеціальностями. Такі видатки забезпечені коштами Державного бюджету. Зміни, які враховують вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», і які б були забезпечені коштами Державного бюджету, до Порядку призначення і виплати стипендій не внесені (а.с. 45).

ОСОБА_5 і науки України від 24 червня 2010 року № 4.2-17/3043 зазначає, що при призначені стипендії вищі навчальні заклади керуються Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», в якому категорія студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, не зазначена.

Згідно з пунктом 91 зазначеного Порядку стипендіатам, які постійно проживають на території населеного пункту або навчаються у вищому навчальному закладі, що розташований у населеному пункті, якому надано статус гірського, виплачується додаткова стипендія у розмірі 20 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії відповідного типу навчального закладу. Ураховуючи викладене, дія пункту 91 цього Порядку поширюється лише на стипендіатів, які постійно проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського (незалежно від статуту населеного пункту, в якому розташований вищий навчальний заклад), або навчаються у навчальному закладі, що розташований у населеному пункті, якому надано статус гірського.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає можливим у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів відмовити, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 51, 62, 71 Закону України «Про освіту», ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60,61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В.Черновськой