Справа №295/8023/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Ващук Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала. В травні 2008 р. відповідачка по cпpaвi, ОСОБА_2 взяла у неї в борг гроші в cyмi 8 000,00 /вiciм тисяч/ доларів США для особистих потреб. Договір позики був ними оформлений в письмовому вигляді а саме ОСОБА_2 написала їй розписку, копію якої вона, позивачка долучила до позовної заяви. Гроші ОСОБА_2 зобов'язалася повернути до 01.08.2009 р., але у вказаний строк борг не повернула. Після того, як закінчився термін повернення боргу, позивачка неодноразово просила відповідачку повернути їй позичені гроші, але своїх зобов'язань вона не виконала, хоча постійно запевняла її в тому, що гроші поверне їй тоді, коли у неї з'явиться така можливість.

У вересні 2012 р. вона, ОСОБА_1 звернулася з заявою на неправомірні дії відповідачки до Житомирського MB УМВС України в Житомирській області і лише 26.05.2015 р. вона у слідчому відділені Житомирського MB УМВС України в Житомирській області отримала копію постанови про закриття кримінального провадження від 27.01.2014 р., з якої вбачається, що станом на момент винесення вказаної постанови відповідачка від сплати боргу не ухиляється та поверне його при нагоді.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 своєчасно не повернула суму позики, вона вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України ОСОБА_2 зобовязана сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки відповідачка добровільно не виконуює своїх зобов'язань по поверненню боргу, постійно обманює її, а вона людина вже похилого віку, їй виповнилось 72 роки, чекати більше часу у неї не має у звязку з чим вона змушена з вказаним позовом звернутися до суду і просить стягнути з ОСОБА_2М на її користь борг по договору позики в cyмі 166 640,00 грн., проценти від простроченої суми основного боргу в cумі 29 995,20 грн., а всього: 196 635,20 грн.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та окрім викладеного у позовній заяві суду пояснила, що з ОСОБА_2, як з адвокатом, вона познайомилась коли ОСОБА_2 захищала інтереси її сина, який скоїв кримінальний злочин. Справу до кінця не дослухали так як син помер у слідчому ізоляторі. В цей час вона продала квартиру у м. Бердичів та виїхала у с. Хажин Бердичівського району Житомирської області де мешкає на час розгляду справи у суді. В травні 2008 р. до неї додому приїхала ОСОБА_3 і попросила позичити їй на декілька місяців десять тисяч доларів США. У встановлений час гроші ОСОБА_3 їй не повернула у звязку з чим вона була змушена звернутися до колегії адвокатів, її чоловіка, який на той час працював у органах прокуратури. Під тиском її клопотань ОСОБА_3 повернула їй дві тисячі доларів США а залишок, вісім тисяч доларів, зобовязалася повернути до 01.08.2009 р. про що написала розписку тобто на повернення восьми тисяч доларів. Зразу після вказаної дати вона знову стала нагадувати ОСОБА_3 про повернення боргу на що остання посилаючись на складне матеріальне становище просила почекати і обіцяла повернути борг. Позивачка у суді звернула увагу, що вона неодноразово просила ОСОБА_3 повернути борг але та завжди просила почекати. Позивачка зрозуміла, що ОСОБА_3 добровільно борг не віддасть і вона стала звертатися до державних органів, а саме до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, прокуратури м. Житомира, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області. Зі всіх держаних установ приходили відповіді, що складу злочину в діях ОСОБА_3 немає, а присутні цивільно-правові відносини. У звязку з чим вона і звернулася до суду.

Відповідачка до судового засідання на неодноразові виклики не зявлялася в тому числі і на засідання, яке відбулося 30.07.2015 р. але написала заяву (а. с. 29) про перенесення слухання справи на іншу дату. Клопотання ОСОБА_3 було задоволено, справу перенесено на 10.00 годин 13.08.2015 р. але до судового засідання відповідачка не зявилася, не надавши суду яких би то не було заяв про причини неявки або перенесення розгляду справи.

Судом встановлено. Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1, 15.01.1943 р. н. зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.11.2006 р. (а. с. 7).

Згідно тексту розписки (на російській мові), яка починається словами «Я, ОСОБА_4 одолжила у ОСОБА_5 деньги в сумме 8 (восемь) тисяч дол. США. Обязуюсь возвратить до 01.08.09 г. Підпис». (а. с. 9).

Згідно електронного повідомлення національного банку України середній курс за операціями з доларами США на готівковому ринку України станом на 22.05.2015 р. становив: з купівлі - 2077,06 грн. за 100 доларів США; з продажу 2248 грн. за 100 доларів США. (а. с. 10).

Зі змісту листа кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області (далі КДКА Житомирської області) на адресу прокурора Житомирської області від 18.10.2012 р. свідчить, що відповідно рішенню КДКА Житомирської області до прокурора Житомирської області направлено матеріали стосовно адвоката ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_5 для проведення досудового слідства. (а. с. 24).

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 27.01.2015 р. кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000272 від 24.01.2013 р. закрите у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Разом з тим, з описової частини постанови свідчить, що 20.09.2012 р. до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 26.01.2008 р. ОСОБА_3 шляхом обману заволоділа її грошовими коштами в сумі 8 000 доларів США. В ході досудового слідства ОСОБА_3 не заперечувала того факту, що вона взяла у ОСОБА_3 у борг 8 000 доларів США, від сплати боргу не ухиляється та поверне його при нагоді. (а. с. 11).

Зі змісту листа-відповіді першого заступника прокурора м. Житомира на адресу ОСОБА_1 від 28.11.2012 р. свідчить, що до прокуратури м. Житомира надійшли матеріали перевірки дисциплінарної палати КДКА Житомирської області за зверненням ОСОБА_1 щодо неправомірних дій адвоката ОСОБА_3 Вказані матеріали направлені до Богунського РВ УМВС України в Житомирській області. (а. с. 25).

Вислухавши позицію позивачки, дослідивши надані суду матеріали, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦК України «Цивільні права та обов'язки виникають із дій ocіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій ociб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та iншi правочини.»

Диспозицією ст. 202 ЦК України передбачено, що: «Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін».

Щодо письмової форми правочину ст. 207 ЦК України законодавець надає таке тлумачення: «Правочин вважаеться таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).»

Згідно вимог п. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних ociб між собою на суму, що перевищує у двадцять i більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу;»

Розписка, яку позивачка надала як доказ суд вважає допустимим, так як зі слів позивачки написана та підписана розписка позичальницею ОСОБА_3 особисто, що відповідає вимогам цивільного законодавства.

Згідно ст. 1046 ЦК України «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші peчi, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.»

Грошові кошти у poзмірі 8 000,00 /вісім тисяч/ доларів США були передані відповідачці у момент написания та підписання нею розписки. Разом з тим у судовому засіданні позивачка уточнила, що фактично вона займала ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч) доларів США але 2 000 (дві тисячі) доларі США, під тиском її клопотань, ОСОБА_3 повернула а залишок, 8 000 (вісім тисяч) доларів США, зобовязалася повернути до 01.08.2009 р. про що написала розписку, тобто на повернення саме восьми тисяч доларів США. Крім того, аналізуючи постанову про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 27.01.2015 р. кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000272 від 24.01.2013 р. закрите у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, з описової частини постанови свідчить, що 20.09.2012 р. до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 26.01.2008 р. ОСОБА_3 шляхом обману заволоділа її грошовими коштами в сумі 8 000 доларів США. В ході досудового слідства ОСОБА_3 не заперечувала того факту, що вона взяла у ОСОБА_3 у борг 8 000 доларів США, від сплати боргу не ухиляється та поверне його при нагоді. (а. с. 11).

Статтею 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме: «Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом poзмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.»

Судом встановлено, що договір позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був оформлений в письмовому вигляді у виді розписки, написаною власноручно відповідачкою, як цього вимагає ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України: «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або peчi, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.»

Згідно вимог ст. 1050 ЦК України «Якщо позичальник своечасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.»

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу у кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»

Суд погоджується з позовними вимогами позивачки, що відповідачка ОСОБА_2 зобов'язана на підставі ст. 1049 ЦК України повернути грошові кошти в poзмірі 8 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на момент звернення з цим позовом відповідно до електронного повідомлення про курс гривні до долара США від 25.05.2015 р. складає 166 640,00 грн. (100 доларів США складає 2083,00 грн.).

Kpiм того, суд вважає, що відповідачка зобовязана, крім основного боргу повинна сплатити позивачці суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, тобто 166 640, 00 грн. + 29 995,00 грн. = 196 635,20 грн., де 29 995,00 грн. складає 3% за період, починаючи з серпня 2009 р. по серпень 2015 р. включно.

Що стосується питання позовної давності тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу суд враховує ті обставини, що з однієї сторони позивачка, літня жінка, яка втратила сина але не втратила людської гідності і, сподіваючись на порядність фахівця в області права адвоката ОСОБА_3, передала останній під розписку 10 000 (десять тисяч) доларів США з яких ОСОБА_3, під тиском державних органів передала ОСОБА_1 частку, у вигляді 2 000 (дві тисячі) доларів США, а решту суми - 8 000 (вісім тисяч) доларів, незважаючи на звернення позивачки до КДКА Житомирської області, прокурора Житомирської області, МВ УМВС України в Житомирській області, фактично не заперечувала факту взяття у борг вказаної суми але протягом шести років так борг і не повернула. З другої сторони юрист, адвокат - ОСОБА_3, яка знайома з вимогами чинного законодавства, шість років обіцяла літній жінці повернути борг…при нагоді, а після того, як позивачка звернулася з відповідним позовом до суду, зі слів позивачки у судовому засіданні вказала, що вона, ОСОБА_3 нікому, нічого не винна так як пройшов термін позовної давності. При цьому, суд звертає увагу, що до жодного, з чотирьох засідань суду України, адвокат України - ОСОБА_3, не зявилася.

Суд, дослідивши з цього приводу матеріали справи, проаналізувавши пояснення позивачки вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не пропущений термін позовної давності щодо повернення боргу відповідачкою і з цих підстав позов також підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню на підставі чого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню борг по договору позики в сумі 166 640 (сто шістдесят шість тисяч шістсот сорок грн.) 00 коп., проценти від простроченої суми основного боргу в сумі 29 995 (двадцять девять тисяч девятсот девяносто пять грн.) 20 коп., а всього 196 635 (сто девяносто шість тисяч шістсот тридцять пять грн.) 20 коп.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 202, 208, 256, 257, 258, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 130, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 25.02.1967 р. н. (реєстраційний № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг по договору позики в сумі 166 640 (сто шістдесят шість тисяч шістсот сорок грн.) 00 коп., проценти від простроченої суми основного боргу в сумі 29 995 (двадцять девять тисяч девятсот девяносто пять грн.) 20 коп., а всього 196 635 (сто девяносто шість тисяч шістсот тридцять пять грн.) 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду міста ОСОБА_9 Перекупка