Справа № 2018/2-4153/11/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Колесник С.А.

за участю секретаря Осауленко Х.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2012 у цивільній справі №2018/2-4153/11/16 (н/п 2/2018/648/2012) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

19.10.2012 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки Київським районним судом м.Харкова постановлено рішення, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № 020/Р-08 від 22.02.2008 року, звернено стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок літ. "А-1", житловою площею 161,9 кв.м., загальною площею 186,5 кв.м., з надвірними будівлями: льох літ. "В", навіс літ."Д", вбиральня літ."Т", споруди: №1-4, І-зливна яма; та земельну ділянку загальною площею 0,0587 га, які розташовані за адресою: м.Харків, в'їзд Ольгінський, б.10, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 22.02.2008 р., реєстраційний № 1389) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

07.05.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення внаслідок виникнення обставин, які утруднюють виконання рішення, а саме: декілька останніх років він не може отримувати постійний дохід внаслідок того, що знаходиться на постійному, багаторічному нагляді та періодичному лікуванні в кардіологічному відділенні із діагнозом гіпертонічна хвороба 2 ступеню, ішемічна хвороба серця, діфузорний кардіосклероз, атеросклероз аорти, вінцевих сосудів, неускладнений гіпертонічний криз.

Як пояснює заявник, постійне лікування вимагає систематичного лікування у спеціалізованих закладах із застосуванням дорогих лікарських засобів, реабілітації та догляду, постійного медичного спостереження за станом здоров'я, що також передбачає значні фінансові витрати та позбавляє можливості на постійну працю, отримуючи дохід від якої він зможе розрахуватися з банком, для того, щоб не залишитися без свого єдиного житла.

Крім того вказав, що з 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому в іноземній валюті та за умови, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя і загальна площа такого майна не перевищує 250 кв. метрів для житлового будинку.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності від 28.01.2011 (т.1 а.с.108), доводи заяви підтримав у повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на наступне.

Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили 29.11.2012 року, до набрання законної сили ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який відповідно до Конституційного принципу не має зворотної дії в часі та не є підставою перегляду, скасування, оскарження, зупинення чи відстрочки виконання рішення суду.

Підставами для відстрочки виконання рішення суду, за змістом ст. 373 ЦПК України є такі обставини як стихійне лихо, тяжка хвороба, відсутність майна, тощо..., тобто такі обставини, які мають абсолютний характер, чи взагалі виключають можливість звернення стягнення на майно в даний момент часу.

І навпаки ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України" - це тимчасовий закон, і його застосування не є безумовним і поширюється на обмежене коло осіб. Суб"єктами цього ОСОБА_4 відповідно до ст. 5 є такі власники/майнові поручителі чи позичальники, яким надано кредит в іноземній валюті, якщо вони є резидентами України, предмет іпотеки є їх єдиним житлом та основним місцем проживанням, а також якщо таке житло не перевищує 140 кв.м. для квартир та 250 кв.м. для житлового будинку.

Звертає увагу суду, що заявник не довів обставин застосування до нього ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України», а саме, що предмет іпотеки є єдиним можливим його житлом, тому застосування ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України" як підстави для відстрочення виконання рішення суду виключене.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України суд має право розглядати всі цивільні справи, з метою справедливого, повного, об'єктивного та неупередженого їх вирішення, проте не має права привласнювати не властиві суду функції та повноваження.

Так суд здійснює контроль над виконанням судового рішення, проте не має право самостійно здійснювати його виконання чи безпосередньо на нього впливати. Суд покликаний лише слідкувати за його законністю, своєчасністю, контролювати дії державного виконавця тільки в разі порушення ним прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Тому думка відповідача, що ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України" є підставою для відстрочки виконання рішення суду є наслідком хибного тлумачення норм права.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з"явився, про дату та час судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали за заявою, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного.

Судом достовірно встановлено, що 19.12.2012 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки постановлено рішення, яким врахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № 020/Р-08 від 22.02.2008 року в розмірі 238490,13 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до повідомлення НБУ від 15.08.2011 року складає 1900766,33 (один мільйон дев»ятсот тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 33 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок літ. "А-1", житловою площею 161,9 кв.м., загальною площею 186,5 кв.м., з надвірними будівлями: льох літ. "В", навіс літ."Д", вбиральня літ.'Т", споруди: №1-4, І-зливна яма; та земельну ділянку загальною площею 0,0587 га, які розташовані за адресою: м.Харків, в'їзд Ольгінський, б.10, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 22.02.2008 р., реєстраційний №1389) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії ММ номер 426429 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 15.02.2000 року, договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії ММ № 426429 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 15.02.2000 року, судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1708,50 (тисяча сімсот вісім) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 250 (двісті п»ятдесят) грн. У задоволенні іншої частини позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відмовлено (т.2 а.с.54-58).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2012р. рішення суду першої інстанції частково змінено в частині нарахованої суми пені (т.2 а.с.81-84).

У відповідності до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання і може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до довідки кардіологічного відділення Харківської міської клінічної лікарні №27№3053 від 28.04.2015р., ОСОБА_1, 59 років, знаходиться на лікуванні в кардіологічному відділенні ХМКЛ №27 з 24.04.2015р. з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ступеню, ризик високий, Ішемічна хвороба серця, діфузорний кардіосклероз, атеросклероз аорти, вінцевих сосудів, аневрізма сходячого відділу та дуги аорти, неускладнений гіпертонічний криз (т.2 а.с.92).

Крім того, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ОСОБА_4 визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом іпотеки згідно ст.5 ОСОБА_4 України «Про іпотеку».

Враховуючи, що правовідносини сторін виникли з кредитного договору в іноземній валюті, загальна площа предмету іпотеки становить 186,5 кв.м., він постійно проживає в даному помешканні разом зі своєю сімєю, він не є субєктом ОСОБА_4 України «Про засади запобігання і протидії корупції», заявник вважає, що до правовідносин слід застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За змістом статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 3 ОСОБА_4 № 1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Підставою для прийняття ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти. У пояснювальній записці до проекту зазначеного закону вказувалося, що через знецінення національної валюти десятки тисяч людей не мають можливості обслуговувати кредитні зобов'язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Банки та інші фінансові установи масово звертають стягнення і примусово вилучають у таких боржників рухоме і нерухоме майно. Це викликає гостре незадоволення у людей і напруження у суспільстві.

Отже, зазначений закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України, шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімалізувати негативні наслідки інфляції національної валюти для громадян України та убезпечити зазначених громадян від виникнення скрутної фінансової ситуації.

Основною метою прийняття ОСОБА_4, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов'язань.

Проаналізувавши норми ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», можна зробити висновок, що вони містять як норми матеріального права, так є і процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобов'язань, що встановлюються на певний термін.

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобовязання, а є відстроченням виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений ОСОБА_4 № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобовязань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

ОСОБА_4 №1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014р., тобто після ухвалення рішення суду першої інстанції, з огляду на вищезазначене, самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Проте, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії ОСОБА_4 №1304-VII.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15.

В судовому засіданні встановлено, що житлове приміщення за адресою: м. Харків, пров. Ольгінський, 10, на яке, згідно судового рішення підлягає звернення, використовується ОСОБА_1 та членами його сімї, як місце постійного проживання, його загальна площа не перевищує 250 кв.м., заявник не має у власності іншого нерухомого житлового майна, не є субєктом ОСОБА_4 України «Про засади запобігання і протидії корупції» (т.2 а.с.98).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відстрочити ОСОБА_1 строк виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2012 року по справі № 2018/2-4153/11/16 на три роки (тридцять шість місяців), але не менше, ніж на час дії ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись ст.ст.373, 293, 294 ЦПК України, ст.263 ЦК України, суд ,-

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2012 року по справі № 2018/2-4153/11/16 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, на три роки (тридцять шість місяців) з дня набрання цією ухвалою законної сили, але не менше ніж час дії ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Колесник С.А.