У Х В А Л А

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з індексації заробітної плати з компенсацією за період з березня 2003 року по 21 грудня 2010 року у розмірі 1 070,60 грн, середній заробіток за час затримки виплати індексації за період з 22 грудня 2010 року по 1 липня 2014 року у розмірі 174 790,40 грн, кошти на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 1 липня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача індексацію заробітної плати і компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з березня 2003 року по липень 2006 року у розмірі 1 070,60 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 500 грн і 200 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат на правову допомогу скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 18,76 грн. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року й ухвалення нового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 117 КЗпП України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

від 18 березня 2015 року у справі за позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу;

від 1 квітня 2015 року у справі за позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 29 вересня 2014 року, про перегляд якої подана заява, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які виходили із того, що між сторонами у справі щодо належних звільненому позивачеві сум виник спір, який вирішено на користь останнього частково, тому відповідно до частини другої статті 117 КЗпП України розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначив суд, виходячи з принципу співмірності, розміру спірної суми, на яку мав право позивач, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи, серед яких тривалість часу, протягом якого позивач не переймався невиплатою належних йому при звільненні сум, не звертався до відповідача чи до суду з відповідними вимогами про їх отримання.

Натомість, постановляючи ухвали від 18 березня та 1 квітня 2015 року, надані як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, суд касаційної інстанції:

виходив із того, що між позивачем та відповідачем відсутній спір про розмір належної звільненому позивачеві суми, оскільки така сума відповідачем не заперечувалась та виплачена на користь позивача, а тому суди дійшли передчасного висновку про наявність передбачених частиною другою статті 117 КЗпП України правових підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні (ухвала від 18 березня 2015 року);

виходив із того, що при наявності між позивачем та відповідачем спору про розмір належної звільненому позивачеві суми, коли позов задоволено в повному обсязі, зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні частиною другою статті 117 КЗпП України не передбачено (ухвала від 1 квітня 2015 року).

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук