АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, сплачених за розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві - про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсною заяви, яку спадкоємець подала до нотаріальної контори,-

ВСТАНОВИЛА:

09.10.2015 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 30.09.2015 року, якою частково задоволена його апеляційна скарга на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року про видачу дубліката виконавчого листа, стосовно відшкодування йому судових витрат. Посилається на те, що вказана ухвала суду першої інстанції скасована з передачею питання на новий розгляд.

Розглянувши заяву, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 220 ЦПК України встановлено що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 - 2 500 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишено без змін.

У травні 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє від її імені на підставі довіреності, звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа на примусове виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року, посилаючись на те, що виконавчий лист поданий ним до виконання 06.02.2015 втрачений під час повернення стягувачу при пересилці.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року - заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі 2/759/309/14, 759/12914/13-ц, виданного згідно рішеня Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 500 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в червні 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року скасовано з передачею питання на новий розгляд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року питання передано на новий розгляд, ухвала суду першої інстанції не змінювалася, а нова не постановлювалася, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 304,307, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/12914/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9387/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.