Провадження 2/127/1030/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Коберник О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивований позов тим, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу відповідно до п.2.1, 2.2 якого банк відступив фактору право вимоги по кредитних договорах - боржників банку. Крім того, 28.11.2012 року між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу відповідно до п.2.1, 2.2 якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору своє право вимоги по кредитних договорах, право вимоги до боржників по яких належить фактору. Внаслідок зміни кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним 26.11.2007 року №0101/1107/01-013, позичальником за яким є ОСОБА_1
В судове засідання представник позивача Тимцясь І.В. не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності із зазначенням, що позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.
Відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладений договір факторингу відповідно до п.2.1, 2.2 якого банк відступив фактору своє право вимоги по кредитних договорах, право вимоги до боржників по яких належить банку. Крім того, 28.11.2012 року між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу відповідно до п.2.1, 2.2 якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступив фактору своє право вимоги по кредитних договорах, право вимоги до боржників по яких належить фактору (а.с. 20-31).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпоряджнння другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Внаслідок зміни кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним 26.11.2007 року №0101/1107/01-013, позичальником за яким є ОСОБА_1, що підтверджується реєстром боржників (а.с. 32 зворот).
Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, однак відповідач ОСОБА_1, яка зобов'язувалась виконати вчасно та у повному обсязі зобов'язання з повернення кредитних коштів, порушила дане зобов'язання.
В забезпечення виконання зобов`язання по даному кредитному договору із ОСОБА_2 був укладений договір поруки 27.05.2011 року №0101/1107/01-013-Р-01 (а.с. 12).
Суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (пені) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України, а також п. 8.1 кредитного договору.
Згідно п. 2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Пунктом 3 передбачено, що відповідальність поручителя обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов'язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов'язанням. Солідарний обов`язок поручителя визначений у ст. 554 Цивільного кодексу України.
Станом на 10.07.2014 року курс гривні до долара США становить 11,69 грн. (а.с. 16).
Оскільки позивач просив стягнути суму боргу в національній валюті і станом на день розгляду справи заборгованість по кредитному договору від 26.11.2007 року відповідачами не погашена, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в рівних частках сума судових витрат - 3654,00 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 629, 549-552, 554, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 217, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Суддя: