У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ліквідатора публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 2 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 804 грн 76 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 9 717 грн 04 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 жовтня 2014 року її було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства. На час звільнення відповідачем не виплачено заробітну плату, що є підставою для її стягнення, а також стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 804 грн 76 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 9 717 грн 04 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ліквідатор публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 2 липня 2014 року (справа № 6-76цс14), аналіз ст. ст. 116, 117 КЗпП України та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»» дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що провадження у справі про банкрутство відповідача було відкрито 6 жовтня 2008 року, тому зазначений спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а також про те, що з відповідача підлягає стягненню невиплачена на день звільнення заробітна плата, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального права, правовому висновку Верховного Суду України, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту ухвалених у справі судових рішень вбачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ліквідатору публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк