Провадження № 4-с/344/124/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконною бездіяльності. В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що 31 липня 2015 року до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції був надісланий виконавчий лист про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1. З дати подання виконавчого документу та по теперішній час державним виконавцем не вжито заходів для примусового виконання рішення суду, не попереджено боржника та працівників правоохоронних органів про день і час примусового виселення. За таких обставин скаржник просить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, що полягає у невчиненні передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів у встановлені строки щодо виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Скаржник та представник скаржника у судове засідання не зявилися, проте представник скаржника надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності скаржника та його представника.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції та заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України суд вважав за можливе розглянути дану скаргу за відсутності заінтересованих осіб.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року, що набрало законної сили 21 квітня 2015 року, виданий виконавчий лист про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3, 32, 40).

31 липня 2015 року до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 надані заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист (а.с. 2, 31, 39).

04 серпня 2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №48312801, що була надіслана сторонам виконавчого провадження (а.с. 37-38).

Згідно акту державного виконавця від 25 вересня 2015 року, при виході на місце виконання за адресою: АДРЕСА_2, вхідні двері у квартиру зачинені (а.с. 36).

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду, як одна з засад судочинства, встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зобовязує державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Положеннями ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Ухвалою суду від 17 листопада 2015 року з Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції витребувані усі матеріали виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження № 48312801, наданих Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, вбачається, що державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження здійснений 25 вересня 2015 року лише один вихід за адресою боржника, проте державний виконавець не пересвідчився, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження, а також після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду державний виконавець письмово не повідомив боржника ОСОБА_2 про день і час примусового виселення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції не вжиті передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, не вчинені своєчасно і у повному обсязі виконавчі дії з примусового виконання рішення щодо виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що скаргу слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 30, 75, 78 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконною бездіяльності задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, що полягає у невчиненні своєчасно і у повному обсязі заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року, про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко