15.04.2015 РІШЕННЯ
15 квітня 2015 року Московський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Єлізаров І.Є., при секретарі -Зубковій Г.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради , треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, з 14.09.2011 року по день смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнати за нею право власності на 18,5/100 частини кімнати житловою площею 16,13 кв.м. у комунальній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові.
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що в 1986 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. В 2011 року шлюб між ними було розірвано ,але вони продовжували знаходиться у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство до дня його смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і позивач самостійно за власні кошти поховала чоловіка. Після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді його майна, тобто 18,5/100 частини кімнати у комунальній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі викладеного вважає, що згідно ст.1264 ЦК України після смерті ОСОБА_5, вона є його спадкоємцем 4-ї черги , так як проживала з ним однією сім'єю. Вказану спадщину після померлого вона прийняла, так як проживала з ним на день смерті у спільні квартирі, але отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право власності на належну померлому частину кімнати в комунальній квартирі не може, так як необхідно встановити у судовому порядку факт сумісного проживання однією сім'єю з нині померлим на день його смерті більш п'яти років.
Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищевикладене, просила суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позовну заяву в яких проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.
Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була сповіщена в установленому порядку .
Суд , вивчив матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивачка та нині померлий ОСОБА_5 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 1986 року по вересень 2011 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.09.2011 року.
Також судом встановлено, що на підставі виданого ОСОБА_1 06.01.1987 року ордеру на житлове приміщення № 021109, позивачці та її чоловіку ОСОБА_5 надано право на вселення до кімнати, житловою площею 16,13 кв.м, у комунальній квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до розпорядження органу приватизації від 02.06.1999 року, р/ № 5А-99-191515 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 передано у приватну спільну сумісну власність кімнату, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 24,8 кв.м., тобто 37/100 частин комунальної квартири, в зв'язку з чим цього ж дня вищевказаним особам видано свідоцтво про право власності на житло. Уповноваженим власником квартири була визначена позивач та нею були укладені договори на участь у витратах по обслуговуванню будинку. Так і досі усі особові рахунки по сплаті комунальних послуг оформлені на позивачку.
Позивачка в суді пояснила, що ОСОБА_5 був інвалідом третьої групи та не однократно проходив курс лікування. Щоб утримувати себе та свого чоловіка, сплачувати вартість ліків, послуги лікарів позивачка виїхала до Росії працювати.
Четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини.
Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.
Із загального правила про обов'язкове спільне проживання членів сім'ї ст. 3 СК України робить два виключення. Сім'єю вважаються і тоді, коли чоловік та жінка проживають окремо з поважних причин. У статті, міститься приблизний перелік поважних причин окремого проживання подружжя, до яких відноситься навчання, робота, лікування, догляд за батьками або дітьми.
Ознаки членів сім'ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім'ї, передбачених у ч. 4 ст. 3 СК України: сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, тобто сімейні відносини виникають між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу.
Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Термін "проживання однією сім'єю" не слід розуміти буквально, адже факт реєстрації жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов'язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.
Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 14.12.2012 року, ОСОБА_1 проживала постійно за адресою АДРЕСА_1, тобто і на день смерті зі спадкодавцем позивачка проживала разом, не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
З актів підписаних ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які були співвласниками та сусідами на день смерті ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом до дня смерті останнього і вели спільне господарство.
З епікриз-виписки з історії хвороби від 2012 року вбачається, що ОСОБА_5 був інвалідом 3 групи, не одноразово проходив курс лікування, про що позивачка пояснила, що чоловік неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, викликані тяжкою хворобою. У зв'язку з цим ОСОБА_1 вимушена була поїхати на заробітки до Росії, щоб матеріально забезпечити себе та спадкодавця.
Не зважаючи на невеликий термін проживання окремо, через характер її роботи, та розірвання шлюбу, з поважних причин, все одно продовжували проживати як чоловік і жінка, тобто фактично стосунки між позивачкою та спадкодавцем не припинялися. Вели спільне господарство, спільно несли витрати на господарські та побутові потреби, разом відпочивали , радились один з одним, відмічали усі свята, взаємно морально підтримували одне одного.
Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Заповіту, спадкового договору після смерті ОСОБА_5 не залишилось.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
Надані заявником докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 14.09.2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд вважає, що після смерті ОСОБА_5 спадщину у вигляді половини його майна, тобто 18,5/100 частини кімнати у комунальній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1, прийняла позивач , як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, на підставі ст. 1264 ЦК України, а тому позивач набула право власності на 18,5/100 частини кімнати у комунальній квартирі в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця .
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити .
Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, з 14.09.2011 року по день смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 18,5/100 частин комунальної квартири, за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Єлізаров І.Є.