ун. № 759/302/15-ц
пр. № 2/759/1935/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: І.В.П»ятничук,

при секретарі: Р.Г.Ковтун, Р.О.Колодій,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за основним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

3-я особа: ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 30.12.2014 р. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його - позивача користь аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до закінчення навчання.

ОСОБА_2 в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просив суд постановити рішення, яким стягнути з останнього на його користь моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Вимоги основного позову позивач ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 25.02.1995 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народився він-ОСОБА_1, в подальшому 01.04.2013 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, як вказує позивач, після розірвання шлюбу відповідачем було створено умови при яких ні він ні його мати в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 проживати не могли, а тому на час звернення до суду він-позивач разом з матір»ю проживає у своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_2. Як вказує позивач, на час звернення до суду з позовом він є студентом 2 курсу денного відділення факультету мехатроніки та комп»ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну, з терміном навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р. та повністю знаходиться на утриманні матері, яка не має достатнього доходу для його утримання, а він сам хоча і досягнув повноліття, але оскільки навчається на денній формі навчання то не має змоги працювати та отримувати дохід, батько знаючи про те, що він навчається і потребує матеріальної допомоги, однак даної допомоги в добровільному порядку не надає. Враховуючи наведене та посилаючись на ст..ст. 198-201 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що додаток до позовної заяви ОСОБА_1, довідка ЖЄ ТОВ «Оселя» яка вказує на те, що ОСОБА_1 проживає разом зі своєю матір»ю за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає дійсним обставинам, містить ознаки обману, а тому сторона якою надано дану довідку повинна відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Посилаючись на ст.230 ЦК України просив заявлені позові вимоги зустрічного позову задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги основного позову підтримали, вказували суду на те, що на даний час мама позивача не працює, не отримує доходу і тому немає змоги самостійно утримувати сина який навчається. Поти вимог зустрічного позову заперечували вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, в задоволенні вимог основного позову просив відмовити вказуючи на те, що ОСОБА_1 зареєстрований разом з ним в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 а тому аліменти на утримання сина слід стягувати саме з матері, крім того зазначав, що він не працює, іноді отримує дохід як волонтер, крім того сплачує квартирну плату і за сина, який коштів на утримання житлової площі не надає.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги основного позову, в подальшому в судове засідання не з»явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, тому суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народився ОСОБА_1, ( а.с. 2).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 01 квітня 2013 р. розірвано шлюб зареєстрований 25 лютого 1995 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів м.Києва а/з 327 ( а.с. 3).

Як вбачається з висновку затвердженого начальником Святошинського РУ ГУ МВС Украрїни в м.Києві від 24.07.2014 р. до райвідділу звертався ОСОБА_1 з приводу того, що його батько ОСОБА_2 не впускає його в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 4).

Відповідно до довідки №42/206 від 15.10.2014 р. ОСОБА_1 є студентом 2 курсу денного відділення факультету мехатроніки та комп»ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну, з терміном навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р. ( а.с. 5).

Відповідно до акту ( а.с. 6) затвердженого майстром тех..дільниці №5 РЕО-5 вбачається, що комісії в складі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 встановлено, що з квітня 2015 р. ОСОБА_1 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 оскільки його батько ОСОБА_2 сина в квартиру не впускає.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18.08.2014 р. вбачається, що ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення сервітуту ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в задоволенні позову відмовлено, рішення набуло законної сили ( а.с. 7).

Відповідно до довідки житлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» №176 від 23.12.2014 р. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_4, з квітня 2014 р. і по час видання довідки проживають разом з свою бабусею та матір»ю ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_2. ( а.с. 8).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03.11.2014 р. ( а.с. 10-12) вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселенням, даний позов задоволено, станом на 24.12.2014 р. рішення не набуло законної сили.

Відповідно до акту затвердженого директором ЖЕ ТОВ «Оселя» 27.02.2015 р. встановлено що ОСОБА_1 з квітня 2014 р. проживає за адресою: АДРЕСА_2. ( а.с. 38).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 26.02.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини відмовлено, рішення набуло законної сили ( а.с. 41).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1, студента 2 курсу денного відділення факультету мехатроніки та комп»ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну, від 30.04.2015 р. останній отримує стипендію в розмірі : за лютий 2015 р. - 921 грн. 26 коп., в березні 2015 р. - 949 грн. 73 коп. ( а.с. 51).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що 11.05.2015 р. остання звільнена за власним бажанням ( а.с. 52).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 останній з 25.07.2013 р. звільнений за власним бажанням ( а.с. 53-54).

З оглянутих судом квитанцій про сплату витрат за утримування будинку та прибудинкової території, сплати житлово-комуальних послуг за квартиру за за адресою: АДРЕСА_1 сплата проводиться ОСОБА_2 з розрахунку за дві особи, боргу немає.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як роз»яснив Пленуму Верховного Суду України у п.20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Відповідно до положень ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З боку позивача суду не надано доказів, щодо потреби в зв»язку з навчанням матеріальної допомоги, а також судом під час розгляду даної справи не здобуто жодних доказів того, що батько позивача має можливість надавати таку допомогу.

З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході розгляду справи не доведено обставини, які мають істотне значення при розгляді даного спору, а саме те, що позивач потребує матеріальної допомоги в зв»язку з навчанням, що позивач який проживає з матір»ю і остання надає йому матеріальну допомогу, рівень якої недостатній для забезпечення його життєдіяльності, а також те, що відповідач має можливість надавати таку допомогу позивачу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на його утримання на час навчання не є доведеними та в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування слід зазначити наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на ст..230 ЦК України, яка вказує на правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.

Однак, в даному випадку вказана довідка зміст якої обурює позивача за зустрічним позовом не є правочином, тому ст..230 ЦК України жодним чином не обґрунтовує заявлених позивачем ОСОБА_2 позовних вимог зустрічного позову.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 взагалі не доведено та не обгрунтовано заявлені позовні вимоги зустрічного позову, а тому у суду немає жодних підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-216, 224,225, 226, 227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні основного позову ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при проголошенні рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя :

ун. № 759/302/15-ц

пр. № 2/759/1935/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: І.В.П»ятничук,

при секретарі: Р.Г.Ковтун, Р.О.Колодій,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за основним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

3-я особа: ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні основного позову ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при проголошенні рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя :