У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, у якому просили визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві від 19 червня 2014 року на ім'я ОСОБА_8, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року; визнати за ними право власності в рівних частках в порядку спадкування за законом, як спадкоємців другої черги, на квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 усунути їм перешкоди у користування спірною квартирою шляхом виселення його із вказаної квартири та визнати таким, що втратив право користування квартирою.

Позов обґрунтовували тим, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року, яким визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на спірну квартиру після смерті їх сестри ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказували, що вони не мають правовстановлюючого документу на спірну квартиру, тому їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року, позо задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 19 червня 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11 право власності в рівних частках за кожним, тобто по 1/3 частині, на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої рідної сестри ОСОБА_9

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користуванні та розпорядженні спадковим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_2 із вказаної квартири. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи та встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року, на підставі якого за відповідачем визнано право власності на спірну квартиру та видано свідоцтво про право власності скасовано, обґрунтовано визнав за позивачами право власності на спірну квартиру, оскільки вони з підстав, визначених ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцями другої черги майна померлої їх рідної сестри ОСОБА_9

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановивши, що ОСОБА_2 без відповідних правових підстав проживає у спірній квартирі, судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги про усунення позивачам перешкод у користуванні майном, шляхом виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак