У Х В А Л А

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Дербенцевої Т.П.,Кадєтової О.В.,
Кузнєцова В.О.,Лесько А.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до відділу освіти, молоді та спорту Нововоронцовської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 05 травня 2005 року вона працювала на посаді завідуючої районним методичним кабінетом, який був структурним підрозділом відділу освіти Нововоронцовської районної державної адміністрації. Наказом № 2/2 від 03 січня 2012 року була звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ч. 2 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників з 04 січня 2012 року.

Посилаючись на те, що її звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства, просила суд поновити її на посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2014 року залишено без змін.

У грудні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на:

· ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 червня 2011 року;

· ухвалу колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2013 року;

· ухвалу колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 27 лютого 2014 року;

· ухвалу колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Оскільки зі змісту заяви, доданих до неї судових рішень судів касаційних інстанцій, на які заявник посилається на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права та ухвали колегії суддів судової падати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначена справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до відділу освіти, молоді та спорту Нововоронцовської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д.Д. Луспеник Т.П. Дербенцева О.В. Кадєтова В.О. Кузнєцов А.О. Лесько