Справа №592/6841/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/547/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Рибалки В. Г. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності, поділ майна,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2014 року позивачі звернулися до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просили:

визнати за ОСОБА_4 право власності на житлові приміщення з господарськими спорудами за вказаною адресою, що складаються з частини житлового будинку : квартира № 3 - приміщення: № 3-4 кухня, площею 5,8 м.кв., 3-1 санвузол, площею 6,7 м.кв., № 3-5 коридор, площею 7,1 м.кв., № X тамбур, площею 1,7 м.кв., № 3-2 житлова кімната, площею 17,6 м.кв., № 3-3 житлова кімната, площею 10,2 м.кв., загальною площею 49,1 м.кв., із них житловою 27,8 м.кв., 1/2 частина квартири №4- приміщення: 1/2 частина приміщення №4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв.; гараж літ. „К, сарай літ. „О, убиральня літ. „Е, убиральня літ. „М, навіс літ. „П, навіс літ „Р, навіс літ. „С, сарай літ. „З;

визнати за ОСОБА_5 право власності на житлові приміщення, що складаються з частини житлового будинку: 1/2 частина квартири № 4 - приміщення: 1/2 частина приміщення № 4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв.;

припинити між співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_5 з одного боку і співвласниками ОСОБА_7, ОСОБА_6 з іншого боку право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Садова, б.1, зареєструвавши в реєстрі прав власності на нерухоме майно як окремий обєкт нерухомості житлові приміщення з господарськими спорудами, привласнивши окремий реєстровий номер;

виділити в натурі у власність в окремий обєкт нерухомості громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5 41/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами за адресою: м. Суми, вул. Садова, б.1, що належать власникам ОСОБА_4 в частці 34/100 частин та ОСОБА_5 в частці 7/100 частин;

встановити порядок роздільного користування земельною ділянкою за адресою: м. Суми, вул. Садова, б.1, відповідно до порядку, що фактично склався між сторонами, виділивши у користування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 земельну ділянку, що має форму неправильного багатокутника, в загальному розмірі 662,8 м.кв., з них 80,8 м.кв. під будівлями, 582 м.кв. під двором загального користування, графічно позначену в додатку № 1 до позовної заяви на плані земельної ділянки червоним кольором, визнавши її самостійним обєктом нерухомості;

встановити право безоплатного постійного сервітуту на земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_6 загальною площею 57 кв.м. на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яка пролягає між частиною житлового будинку №1 по вул. Садовій у м. Суми та сусідньою земельною ділянкою № 3 по вул. Садовій у м. Суми для проходу та проїзду на велосипеді, а також для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Графічно розміщення сервітуту наведено в додатку №1 до позовної заяви на плані земельної ділянки синім кольором та стягнути судові витрати на їх користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Встановлено порядок роздільного користування земельною ділянкою за адресою : м. Суми, вул. Садова, будинок 1 (по варіанту 4 судово-технічної експертизи) та виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 41/100 частини земельної ділянки: земельної ділянки (в додатку показано жовтим кольором), що має форму неправильного багатокутника: А1, А, Б, В, Г, Д, Е, Ш, Щ, Є, Ю, Я,Ч, Х, Ф, Т, Ж, З, И, Й, К, М, О, П, Р, Ч, С, У, Д1, Л, А1 площею 338 кв.м; виділено ОСОБА_6 22/100 частини земельної ділянки ( в додатку показано зеленим кольором), що має форму неправильного багатокутника: Ф, Т, З, И, Й, К, М, О, П, Р, Ч, С, У, Ф, площею 182 кв.м.; виділено ОСОБА_7 ( в додатку показано блакитним кольором), що має форму неправильного багатокутника: А1, А, Б, В, Г, Д, Е, Ш, Щ, Є, Ю, Я, Ч, Х, А1, площею 305 кв.м.

В іншій частині позову судом було відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов у повному обсязі. Вказують, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано порядок користування землею, який склався між сторонами протягом тривалого часу, а обраний судом варіант порушує права позивачів, є виходом за межі їх вимог у суді першої інстанції, що є неприпустимим з огляду на диспозитивність цивільного судочинства.

Зазначають також, що між сторонами відсутній спір щодо порядку користування житловими приміщеннями та господарськими спорудами, а отже вирішення цього питання судом, без проведення відповідної експертизи, не порушило б їх прав та інтересів. Крім того вважають, що суд не позбавлений можливості, призначити по справи судову експертизу.

Заслухавши пояснення представника апелянтів, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення відповідачів та представника відповідача - ОСОБА_8, які проти задоволення апеляційної скарги заперечують, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою : вул. Садова, буд. 1 у м. Суми.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2005 року ( т. 1, а.с. 15-16 ) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1991 року ( т. 1, а.с. 18 ) ОСОБА_4 успадкувала 27/100 частини домоволодіння від ОСОБА_9 та 7/100 частини відповідно від ОСОБА_10

ОСОБА_5 отримала 7/100 частини домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 жовтня 2013 року ( т. 1, а.с. 19 ).

ОСОБА_6 належить 22/100 частини спірного домоволодіння, а ОСОБА_7 - 37/100 частини, що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.11.1990 року ( т. 1, а.с. 208 ).

Житловий будинок розділений на 4 квартири, кожна з яких має окремий вхід.

Приміщення квартири №3 знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_4, а квартири №4 у її спільному користуванні з позивачкою ОСОБА_5

Приміщення квартири №1 знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_7, а квартири №2 відповідача ОСОБА_6

Відповідно до ст. 361 та ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності, в т.ч. і на її виділ в натурі із майна, що є у спільній частковій власності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що проведення поділу нерухомого майна має відбуватись з урахуванням технічної можливості та ідеальних часток співвласників, що потребує спеціальних знань в галузі будівництва, однак експертизи по даному питанню проведено не було, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не у повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, доводи апелянтів в частині того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у визнанні за ними права власності на житлові приміщення та господарські споруди та їх поділі є обґрунтованими.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року було задоволено клопотання апелянтів та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу для вирішення питань щодо визначення дійсної вартості спірного домоволодіння, а також визначення технічної можливості виділу в натурі часток позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Задовольняючи вказане клопотання, колегія суддів виходила з того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, його завданнями є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Частиною 4 статті 10 ЦПК передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи не вбачалося, що судом першої інстанції було роз»яснено позивачам наслідки не проведення будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України встановлено також що, майно, що у разі виділу частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Як вбачається із матеріалів справи, в т.ч. і з позиції сторін в суді апеляційної інстанції, співвласники не дійшли згоди щодо поділу домоволодіння та не вирішили дане питання в позасудовому порядку. Окрім того, між ними існував спір і щодо порядку користування земельною ділянкою. За таких обставин, позивачі скористалися передбаченою законом можливістю захистити свої права та інтереси у суді, а доводи представника відповідача про передчасність звернення до суду з позовом, є необґрунтованими.

Як розяснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства. що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок » від 04 жовтня 1991 року №7, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Окрім того, за змістом ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379-380, 382 ЦК України, поділ ( виділ частки ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом ( квартиру ) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток у праві власності. Зясування даних обставин потребує спеціальних знань в галузі будівництва.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №516/517 від 30.06.2015 року ( т. 1, а.с. 245-261 ), ринкова вартість спірного домоволодіння становить 695000 грн. Окрім того, встановлено технічну можливість виділу в натурі часток позивачів, при цьому відсутня необхідність переобладнань житлового будинку для утворення ізольованих частин.

Між тим, з матеріалів справи вбачається наступне.

Первісно, право власності відповідача ОСОБА_7 на 16/100 частин спірного будинку виникло на підставі договору дарування від 22.07.1981 р.

Однак, ОСОБА_7 добудував спірний будинок та у 1990 році звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до інших співвласників про зміну розміру часток будинку. Рішенням вказаного суду від 29.11.1990 року ( т. 1, а.с. 208 ) частки співвласників були змінені, зокрема, частка ОСОБА_7 була визначена як 37/100.

Відповідач ОСОБА_7 надав до справи докази того, що на підставі рішення виконкому Ковпаківської районної Ради народних депутатів м. Суми від 18.05.1993 року, а також дозволу від 24.05.1993 року ( т. 2, а.с. 23-25 ), він у спірному домоволодінні додатково добудував житлову прибудову та гараж з погрібом.

На здійснення вказаних прибудов інші співвласники надавали згоду.

Прибудови були здійснені виключно за кошти відповідача, тому ці будівлі до спільного майна сторін не можуть бути віднесені. За таких обставин до висновків експертизи щодо відступлення від ідеальних часток та утворення різниці у вартості частки відповідача ОСОБА_7 належить віднестися критично. Відсутні підстави і для стягнення грошової компенсації на користь позивачів.

З урахуванням викладеного, у відповідності до пунктів 1) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2015 року в частині вирішення вимог позивачів про визнання права власності та про поділ майна, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У житловому будинку №1 по вулиці Садовій у місті Суми ОСОБА_4 підлягає виділу квартира №3 - приміщення: № 3-4 кухня, площею 5,8 м.кв., № 3-1 санвузол, площею 6,7 м.кв., № 3-5 коридор, площею 7,1 м.кв., № X тамбур, площею 1,7 м.кв., № 3-2 житлова кімната, площею 17,6 м.кв., №3-3 житлова кімната, площею 10,2 м.кв., загальною площею 49,1 м.кв., із них житловою 27,8 м.кв.; 1/2 частина квартири №4 - приміщення: 1/2 частина приміщення № 4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв.; гараж літ. „К, сарай літ. „О, вбиральню літ. „Е, вбиральню літ. „М, навіс літ. „П, навіс літ „Р, навіс літ. „С, сарай літ. „З, загальною вартістю 138438 грн. 00 коп., що становить 34/100 частин будинку.

За позивачкою належить визнати право власності на це майно.

Відповідно, ОСОБА_5 підлягає виділу 1/2 частина квартири №4 приміщення : 1/2 частина приміщення № 4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв., загальною вартістю 28501 грн. 00 коп., що становить 7/100 частин будинку.

За позивачкою належить визнати право власності на це майно.

В іншій частині оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Зокрема, вимоги про припинення права спільної часткової власності та про виділ майна « … в окремий об»єкт нерухомості… « є зайвими, оскільки права та інтереси позивачів будуть повністю захищені задоволенням їх позовних вимог щодо поділу майна та визнання права власності. Окрім того, припинення права спільної часткової власності є передбаченим ч. 3 ст. 364 ЦК України наслідком виділу частки зі спільного майна співвласників.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, відповідачі повинні відшкодувати кожному з позивачів по 246 грн. 25 коп. кожному судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності, поділ майна скасувати та ухвалити нове рішення.

У житловому будинку №1 по вулиці Садовій у місті Суми виділити ОСОБА_4 квартиру №3 - приміщення: № 3-4 кухня, площею 5,8 м.кв., № 3-1 санвузол, площею 6,7 м.кв., № 3-5 коридор, площею 7,1 м.кв., № X тамбур, площею 1,7 м.кв., № 3-2 житлова кімната, площею 17,6 м.кв., №3-3 житлова кімната, площею 10,2 м.кв., загальною площею 49,1 м.кв., із них житловою 27,8 м.кв.; 1/2 частину квартири №4 - приміщення: 1/2 частина приміщення № 4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв.; гараж літ. „К, сарай літ. „О, вбиральню літ. „Е, вбиральню літ. „М, навіс літ. „П, навіс літ „Р, навіс літ. „С, сарай літ. „З, загальною вартістю 138438 грн. 00 коп., що становить 34/100 частин будинку, визнавши за нею право власності на це майно.

У житловому будинку №1 по вулиці Садовій у місті Суми виділити ОСОБА_5 1/2 частину квартири №4 приміщення : 1/2 частина приміщення № 4-2 житлова кімната, площею 6,7 м.кв., 1/2 частина приміщення № IV сіни, площею 1,6 м.кв., загальною площею 8,3 м.кв., із них житловою 6,7 м.кв., загальною вартістю 28501 грн. 00 коп., що становить 7/100 частин будинку, визнавши за нею право власності на це майно.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 246 грн. 25 коп. кожному судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 246 грн. 25 коп. кожному судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді