Провадження №2/761/2015/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

26 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Піхур О.В.

при секретарі: Харитоновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.12.2012 року відповідачка уклала з позивачем в усній формі договір, в який входило поховання ним її померлих чоловіка - ОСОБА_3, дочки - ОСОБА_4, представлення інтересів відповідачки в міліції і прокуратурі Шевченківського району м. Києва, оформлення спадщини з померлих на відповідачку та повне її утримання весь час, доки буде проходити оформлення спадщини, а остання взяла на себе зобов'язання повернути затрачені позивачем кошти та винагороду за проведену роботу в розмірі вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Для здійснення зазначених вище дій відповідачка надала позивачу нотаріальну довіреність № 6974 по веденню всіх необхідних дій щодо майна, яке вже перебувало у її власності, і майна, яке необхідно було оформити як спадкове. В цей самий день вона передала позивачу і документи для ведення вказаних дій, а саме: паспорт громадянина України на її ім'я та свідоцтво про право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Після цього позивач суто власним коштом почав здійснювати і виконав наступні дії: здійснив поховання її чоловіка та дочки, розрахувався із квартирантами, які в результаті не підтримання відповідачкою елементарних санітарних умов вимушені були шукати собі нове житло, задля отримання довідок у ЖЕКу погасив кількарічний борг за спожиті відповідачкою комунальні послуги, сплачував щомісяця по квитанціях її квартплату, оплачував вартість нотаріальних послуг за оформлення спадщини, представляв інтереси відповідачки в Дніпровському райсуді м.Києва з питань щодо зняття з арешту її квартири, утримував відповідачку матеріально, надаючи їй щодня у борг 450 - 700 гривень, або у межах цієї суми харчування і спиртне (яке вона просила купити), сигарети, предмети домашнього вжитку, ліки та одяг. Вказані дії позивач здійснював до 27.06.2014 року, коли відповідачка втекла від свого співмешканця і потрапила до раніше їй незнайомого мешканця Сумської області - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у купі з яким почала вчиняти шахрайські дії щодо умисного неповернення позивачу коштів.

У період часу з 18.12.2012 року по 27.06.2014 року позивачем було витрачено на потреби відповідачки або передано їй особисто наступні кошти : на поховання її чоловіка - ОСОБА_3 - 15000 гривень; на поховання її дочки - ОСОБА_4 - 15 000 гривень; повернуто квартирантам за недотримання відповідачкою умов договору оренди житла - 5 000 гривень; матеріальне утримання відповідачки за 556 днів (556 х 450 = 250 200) - 250 200 гривень; сплата за догляд за відповідачкою за 556 днів (556 х 100 = 55 600) - 55 600 гривень; транспортні витрати - 10 000 гривень; щомісячна сплата боргу за електроенергію - 2 109 гривень 74 копійки; щомісячна сплата боргу за квартплату та комунальні послуги - 8 851 гривень 12 копійок; оформлення спадкової справи в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 - 1 200 гривень; оформлення спадкової справи в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_4 - 1 200 гривень; реєстрація свідоцтв на право на спадщину за законом - 3000 гривень; повернуто суму заборгованості відповідачки перед ОСОБА_6 - 22 000 гривень; повернуто суму заборгованості відповідачки перед ОСОБА_7 - 17 000 гривень. Всього позивачем було витрачено 406 160 гривень 86 копійок. Ніяких реальних дій задля повернення боргу відповідачка наразі не здійснює, від спілкування з позивачем ухиляється, місце свого перебування приховує.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 406160,86 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 1600,00 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'являлася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала.

Позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності належала ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідачці в рівних частках кожному.

18.12.2012 року відповідачем видано довіреність на позивача, якого уповноважено бути її представником та представляти інтереси відповідачки.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. (ч.1, ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.1, ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Позивач зазначає, що 18.12.2012 року між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір в який входило поховання ним її померлих чоловіка та дочки, представлення інтересів відповідачки, оформлення спадщини з померлих на відповідачку та повне її утримання весь час, доки буде проходити оформлення спадщини, а остання взяла на себе зобов'язання повернути затрачені позивачем кошти та винагороду за проведену роботу в розмірі вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Проте, в матеріалах справи міститься лише довіреність на позивача, якого уповноважено бути представником та представляти інтереси відповідачки.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

13.08.2013 року та 23.01.2014 року на ім'я відповідачки були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, проте, відсутня інформація, що документи були оформлені позивачем, як представником відповідачки.

Спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (ч.1 ст. 1232 ЦК України).

В наданих суду квитанціях також відсутнє підтвердження оплати їх саме позивачем, а додатки до договору замовлення від 22.12.2012 року щодо витрат на поховання не містять підтвердження їх оплати.

Жодних інших доказів, які б підтверджували укладання 18.12.2012 року усного договору між позивачем та відповідачем, суду не надано.

Також позивачем були надані розписки від 16.01.2013 року, згідно якої ОСОБА_8 взяв у позивача 5000,00 грн., які йому мала віддати відповідачка, від 05.07.2013 року, згідно якої ОСОБА_6 отримала від позивача 22000,00 грн., які в неї раніше взяла в борг відповідачка, від 21.05.2014 року, згідно якої ОСОБА_7 отримав від позивача 17000,00 грн., які у нього взяла в борг відповідачка.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.. 1046 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1078 ЦК України).

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.1 ст. 1082 ЦК України).

Позивачем не надано суду доказів укладення будь-яких договорів позики коштів між відповідачкою та ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також, що позивач повідомляв відповідачку про перехід права вимоги коштів до нього від зазначених осіб.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК України)

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст. 60 ЦПК Українти).

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України; ст.ст. 11, 23, 237, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1232 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя