РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Хмельницького професійного ліцею до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить, з урахуванням остаточно уточнених в ході судового розгляду справи позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків в сумі 2938,79 грн., тобто реальну вартість вилученого пластикового вікна з кімнати 165 учнівського гуртожитку Хмельницького професійного ліцею по вул. Озерна 8 в м. Хмельницький на день розгляду справи судом. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20.04.2015 року з кімнати 165 учнівського гуртожитку позивача відповідач, яка проживала у вказаній кімнаті за договором найму, вилучила пластикове вікно, чим погіршила житлову кімнату та заподіяла позивачу шкоди. Відповідач відмовилась добровільно встановити аналогічне вікно або відшкодувати його вартість, тому позивач просить в судовому порядку стягнути суму завданих збитків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить задовольнити. Пояснила, що дійсно пластикове вікно було встановлено проживаючою в кімнаті відповідачкою, але вона зобовязувалась проводити ремонтні роботи в кімнаті без будь-якої компенсації. Замість вийнятого при виїзді з кімнати пластикового вікна відповідач встановила деревяну раму, обтягнуту плівкою. В судовому засіданні 8.12.2015 року представник позивача пояснила, що позивач збільшив позовні вимоги на 3,97 грн., оскільки такою є вартість відновлення вікна до попереднього стану на час розгляду справи судом. Після перерви в судове засідання не зявилась, подала заяву про відкладення засідання на іншу дату. За таких обставин, оскільки представник позивача надала в засіданні свої усні пояснення і неодноразово письмово викладала позицію позивача, а також оскільки нею надані усні пояснення в тому числі і по останнім з уточнених позовних вимог в судовому засіданні 8.12.2015 року, докази поважності причин неможливості її участі в судовому засіданні після перерви нею подані не були, можливість продовження перерви в судовому засіданні з наведеної в її заяві підстави не передбачена, тому суд вважає за можливе розгляд справи закінчити за її відсутності в судовому засіданні з урахуванням всіх раніше наданих нею пояснень.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, вказавши, що будь-якої шкоди не завдавала, оскільки залишила кімнату в значно кращому стані, ніж вона була при її вселенні. Жила в кімнаті з 1998 року, в 2011 році робила в ній ремонт і замість деревяного вікна встановила придбане за власні кошти металопластикове. Вийняте деревяне вікно зберігала аж до часу виселення квітня 2015 року, коли з усної згоди директора ліцею забрала назад своє вікно і встановила попереднє деревяне, з усіма цілими шибками, при цьому належно підігнавши та пофарбувавши раму. Будь-які зобовязання не порушувала, оскільки чинність заяви, підписаної нею 1.09.2012 року, тривала лише до 1.09.2013 року, а інших зобовязань вона на себе перед позивачем не брала. Крім того, вікно, яке позивач зазначає в додатках до позовної заяви, за своїми розмірами та конструкцією не відповідає тому, що дійсно встановлене як в кімнаті 165, так і в решті кімнат гуртожитку. Звертає також увагу на те, що комісія не могла встановити вартість вікна, лише оглянувши раму. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що шкоди завдано не було, так як позивач забрала власне майно, виселяючись; склад цивільного правопорушення відсутній; будь-яких належних доказів викладених в позовній заяві обставин позивачем не надано; акт від 21.04.2015 року є фальшивим, оскільки в його тексті містяться посилання на обрахунок шкоди за оцінкою від 6.05.2015 року, тобто проведеною пізніше, ніж сам акт складений; розмір коштів, які просить стягнути позивач, обрахований з ігноруванням вимог до його підтвердження, вичерпно передбачених пунктами 103 108 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року № 1891; договір найму між сторонами не укладався, а заява від 1.09.2012 року не може бути його заміною, так як не містить усіх істотних умов договору найму. Просить також винести окрему ухвалу щодо факту службової підробки (складання акта від 21.04.2015 року), про що повідомити органи прокуратури, а також визнати що письмові документи додатки до позову є неналежними та недопустимими доказами.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в позові відмовити з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, обовязок доказування наявності шкоди та її розміру лежить на позивачеві, обовязок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачеві.

Встановлено, що відповідач, згідно відмітки в її паспорті, з 16.01.2006 року проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 165. Сторонами визнається, що приміщення за вказаною адресою є гуртожитком Хмельницького професійного ліцею. Із зазначеної кімнати відповідач виселилась в квітні 2015 року, що сторонами не оспорюється.

Впродовж проживання в гуртожитку, 14.06.2011 року відповідач власним коштом придбала в ФОП ОСОБА_3 металопластикове вікно, яке встановила у займаній нею кімнаті гуртожитку. Зазначені обставини підтверджуються наданими відповідачем паспортом на вікно, замовленням № 3651 від 14.06.2011 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від 14.06.2011 року, копії котрих наявні у справі, пояснювальною запискою ОСОБА_2 від 2.06.2015 року та матеріалами перевірки Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області, наданими на запит суду та оглянутими в судовому засіданні, а також не оспорюються позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виселяючись з кімнати, 19.04.2015 року відповідач забрала вище зазначене належне їй майно металопластикову конструкцію вікно. Факт вилучення сторонами визнається, дата вилучення вбачається з письмових пояснень на імя директора ліцею відповідача та чергової гуртожитку ОСОБА_4, доповідної коменданта гуртожитку ОСОБА_5, матеріалів перевірки Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ст. ст. 778, 779 ЦК України, які регулюють відносини, що виникають на підставі договору найму. Разом з тим, договору найму між сторонами укладено не було, а заява від 1.09.2012 року за підписом відповідача з проханням дозволу на продовження на рік проживання в гуртожитку, копія котрої надана позивачем і наявна у справі, сама по собі будь-яких правових наслідків не породжує.

Крім того, подані позивачем документи є неналежними доказами.

Зокрема, в якості доказу надано акт від 21.04.2015 року, однак він містить посилання на оцінку від 6.05.2015 року, яка, згідно тексту акту, мала б додаватись, проте позивачем не подана, тому перевірити пояснення представника відповідача про описку в тексті акту в частині дати оцінки не вбачається за можливе, а в наведеній редакції акт взятий до уваги бути не може, так як не міг бути складений раніше, ніж вказана в ньому підстава.

Також позивачем надані ксерокопії фотографій вікна, однак вони не є належними доказами, оскільки з них неможливо встановити, яке вікно і в якому приміщенні сфотографоване, тоді як відповідач заперечує проти того, що фото зроблене саме в кімнаті 165 гуртожитку. Більше того, розміри шибок у вікні відрізняються навіть від тих, які в інших додатках до позовної заяви подає сам позивач (в оцінках вартості б/н від 6.05.2015 року).

Ксерокопія рекламного повідомлення фірм «ІнтерПласт» жодної доказової інформації щодо предмета доказування у справі не несе.

Оцінки вартості без номера та підпису, датовані 6.05.2015 року, на суму 2934,83 грн. та 3252,13 грн. не є належними доказами, оскільки не містять жодних відомостей про покупця та продавця, неналежно оформлені, крім того, містять відмітки про їх формування за допомогою програми фірми WinkHaus, тоді як позивач зазначає в позовній заяві фірму «ІнтерПласт», а придбане спірне вікно взагалі у ФОП ОСОБА_3 Параметри вікон, наведені в зазначених оцінках, не збігаються як із наявними на фотознімках позивача, так і в документах відповідача, тоді як позивач визнає факт придбання спірного вікна саме відповідачем.

Так само не може бути взятий до уваги рахунок-фактура № 5032 від 7.12.2015 року на суму 2938,79 грн., поданий позивачем разом з комерційною пропозицією від 7.12.2015 року ФОП ОСОБА_6, так як не подані докази оплати даного рахунку і розрахунок вартості вікна також проведений за параметрами з вище вказаними невідповідностями.

Разом з тим, позивачем не подано жодного належного доказу, передбаченого за Методикою оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року № 1891, зокрема, належно прийнятого рішення про розмір збитків з використанням звіту про оцінку збитків, виконаного суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли і в позові слід відмовити в повному обсязі.

Щодо постановлення окремої ухвали у справі суд звертає увагу відповідача на те, що зазначена процесуальна дія є згідно ст. 211 ЦПК України правом, а не обовязком суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 59, 61, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 328, 334, 759, 793, 1166 ЦК України, Методикою оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року № 1891, суд -

в и р і ш и в :

В позові Хмельницького професійного ліцею до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: