ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/538/15-ц
Провадження № 2/483/290/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України за кордон без згоди батька дитини ОСОБА_2, у її супроводі у період шкільних канікул строком до 30 днів, до досягнення дитиною повноліття, та надати дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон, без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що син часто хворіє застудними захворюваннями та на сколіоз, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі, у зв'язку з чим є необхідність у виїздах за кордон. Крім цього, виїзд сина за кордон сприятиме розширенню його світогляду та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку. Однак, батько дитини ОСОБА_2 безпідставно не надає згоди на виїзд дитини з України.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відсутній, а тому в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 березня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Пояснення позивачки про те, що батько ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, підтверджуються довідками дошкільного навчального закладу №1 м. Миколаїв та Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату, згідно яких відповідач жодного разу не відвідував навчальні заклади та не цікавився життям свого сина.

Згідно постанови ЛКК дитячої лікарні №2 м.Миколаїв, ОСОБА_3, 2007 року народження страждає на лівосторонній поясничний сколіоз І ст.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII), документом, що дає право на виїзд з України та посвідчує особу громадянина України для виїзду за кордон є, зокрема, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3857-XII, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього громадянина України за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З врахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги, що тимчасове перебування дитини за кордоном не буде перешкоджати процесу навчання неповнолітнього, суд дійшов висновку, що його тимчасовий виїзд за кордон у супроводі матері у періоди шкільних канікул для відпочинку та оздоровлення відповідає інтересам дитини, а відмова батька у дачі згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон порушує її права як людини і громадянина України, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України за кордон без згоди батька дитини ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, у періоди шкільних канікул строком до 30 днів, до досягнення дитиною повноліття.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України за кордон, без згоди батька дитини ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржене позивачкою до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: