АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2231/14 Головуючий 1 інст. - Юдін Є.О.
Справа № 635/7293/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Дзержинського району Харківської міської ради про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

13.08.2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» (далі по тексту ПАТ АК «Укргазбанк») звернулося до суду із вказаним позовом і, посилаючись на приписи ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, просило виселити ОСОБА_3 і її дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення, вважаючи його незаконним та постановленим з порушенням норм процесуального права, і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивача вказує, що висновок суду про недоведеність позовних вимог та недоведеність факту проживання відповідача і її неповнолітніх дітей в спірній квартирі на момент звернення з позовом до суду і на момент ухвалення судового рішення не відповідає обставинам справи і спростовується наданими позивачем доказами.

Апелянт вважає, що суд безпідставно зробив такий висновок, спираючись на довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМВС України в Харківської області від 05.09.2014 року, що вказана судом довідка суперечить наданій позивачем копії довідки КП «Пісочинське ВУЖКГ» від 30.09.2013 року №1545, згідно з якою в квартирі з 14.02.2008 року зареєстровані іпотекодавець та її малолітні діти.

Вказує, що відповідач тривалий час перешкоджає виконанню ВДВС Харківського районного управління юстиції виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки могла з метою уникнення позитивного рішення про виселення перереєструвати дітей за іншою адресою, і що вона це вже робила у попередні роки, однак суд не встановив ту іншу адресу, куди відповідач ОСОБА_3 з метою ухилення від вимог про виселення, перереєструвала своїх дітей.

Також позивач посилається в апеляційній скарзі на те, що при отриманні кредиту боржник ОСОБА_3 зобов'язалася виселитись та знятись з реєстраційного обліку разом з членами сім'ї з квартири (предмету іпотеки), у разі звернення стягнення на предмет іпотеки і ця заява ОСОБА_3 міститься у матеріалах справи. Претензії (вимоги) про виселення з предмету іпотеки від 06.03.2014року №1009, №1010, 1011, отримані відповідачами 12.03.2014року, що підтверджено поштовими повідомленнями, також містяться у матеріалах справи.

Однак суд цим доказам не дав належної правової оцінки, ухвалив заочне рішення, скориставшись відсутністю представника позивача, який би міг спростувати обставини, які суд вважав встановленими, виходячи лише з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМВС України в Харківської області від 05.09.2014 року.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вказуючи, що рішення суду про виселення ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сприятиме виконанню органами ДВС виконавчого напису нотаріуса.

Представник служби у справах дітей Харківської РДА Харківської області проти апеляційної скарги заперечувала і просила її відхилити, а заочне рішення суду залишити без змін, вважаючи вимоги ПАТ АБ «Украгзбанк» незаконними та такими, що порушують охоронювані законом права неповнолітніх дітей.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами справи, що 18.03.2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір 31/08-Р, за умовам якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у сумі 87000 доларів США, а позичальник зобов'язалася сплатити проценти за їх користування і повернути кредитні кошти у строк до 17.03.2038 року. В забезпечення кредитного договору сторони уклали договір іпотеки №22/08-Р від 18.03.2008 року, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідача та її неповнолітніх дітей без надання іншого житлового приміщення, представник ПАТ АБ «Укргазбанк» вказував, що передбачені умовами кредитного договору зобов'язання відповідач ОСОБА_3 не виконує, має значну заборгованість і це спонукало банк звернутися до нотаріуса за захистом своїх майнових прав. Однак виконавчий напис приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки тривалий час не виконується, так як відповідач ОСОБА_3 не допускає потенційних покупців для огляду квартири, перешкоджає її продажу. Позивач вважає, що виселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей сприятиме скорішому виконанню напису нотаріуса державним виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання для участі у розгляді справи судом першої інстанції не з'явилися. Представник позивача Легезін О.Г., діючий на підставі довіреності №513 від 01.10.2014р., подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та про ухвалення заочного рішення про задоволення позову. (а.с.51,52)

Суд ухвалив заочне рішення в порядку, передбаченому 224-225 ЦПК України.

Ухвалюючи заочне рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із вказаним судовим рішенням за таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

Змагальність передбачає прояв ініціативи сторони та її представника у доведенні відповідних обставин шляхом надання суду належних та допустимих доказів.

Суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Проте представники позивача обмежилися поданням до суду на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин електрографічних копії документів, які мають інформацію вибіркового характеру, неповну щодо його змісту, оскільки при їх виготовленні відтворено лише частину (фрагмент) певного документу. Крім того, їх зміст суперечливий і без додаткового з'ясування обставин не можуть бути покладені в основу рішення.

Так, з наданого позивачем фрагменту (тобто першої сторінки) копії виконавчого напису вбачається, що 20.11.2008 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. видано виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру за номером АДРЕСА_1 у зв'язку з невиконанням позичальником (іпотекодавцем) ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, а з наданого позивачем фрагменту (першої сторінки) копії постанови від 02.08.2010 року державного виконавця Кривошея Р.Ю. відділу державної виконавчої служби (ВДВС) Харківського районного управління юстиції Харківської області вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №20798345 на підставі виконавчого напису №8016 від 20.11.2008 року приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суми боргу у розмірі 91521,25 доларів США та 8845,44 грн. (а.с.15,16).

Тобто у виконавчому напису нотаріуса і в постанові про відкриття виконавчого провадження по виконанню, начебто, цього ж виконавчого напису, вказані різні способи захисту прав та інтересів позивача, а відтак і відмінний спосіб виконання.

Разом з тим, позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на те, що причиною тривалого невиконання виконавчого напису державним виконавцем є погана поведінка відповідача ОСОБА_3, яка перешкоджає позивачу і державному виконавцю, однак доказів на підтвердження доводів про те, що саме з вини відповідача ОСОБА_3 у провадження державного виконавця майже п'ять років знаходиться одне і теж виконавче провадження, яке не виконується через її поведінку не виконується, суду не надано.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про виселення неповнолітніх дітей без надання іншого жилого приміщення з квартири в сел.Пісочин Харківського району, позивач у якості третьої особи без будь-якого обґрунтування вказує орган опуки і піклування Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради.

Представник позивача, звертаючись до суду з заявою про ухвалення заочного рішення, а тим більше без своєї участі у судовому засіданні, мав би переконатися у бездоганності наданих стороною позивача доказів як з огляду на їх достатність для переконання у підставності заявлених вимог так і з огляду на вимоги ст.ст.58,59,64 ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Оскільки вказані вимоги представниками позивача не дотримані, а заочне рішення суд ухвалив з огляду на відповідну заяву представника позивача у відповідності з вимогами ч.1 ст.224 ЦПК України, апелянт не мав підстав дорікати суд першої інстанції у тому, що суд, начебто, порушив його право на участь у розгляді справи та на подання доказів, які б спростовували довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМВС України в Харківської області від 05.09.2014 року.

Дійсно, мотивувальна частина заочного рішення суду першої інстанції має недоліки з огляду на вимоги ст.ст.214,215 ЦПК України, в тому числі і в частині дотримання вимог процесуального закону про необхідність вичерпного обґрунтування висновків, зазначення мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосує зазначені в рішення нормативно-правові акти.

Однак головне питання судом першої інстанції вирішено правильно.

Колегія суддів також не вбачає підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову, оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Частиною 1статті 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається позивач, передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Примусове виселення на підставі рішення суду може здійснюватися після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення.

Статтею 41 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інакше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ст. 42 ЗУ «Про іпотеку» боржник вправі до дня продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам, витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо.

Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними.

Остання норма є свідченням безпідставності посилання в апеляційній скарзі представника позивача на складену позичальником ОСОБА_3 при укладенні кредитного та іпотечного договорів заяву про зобов'язання виселитися добровільно разом з дітьми з квартири у разі ініціювання кредитором звернення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи та наданих представниками позивача доказів вбачається, що спірна квартира з прилюдних торгів до цього часу не продана, а відтак зберігається передбачене ст.42 ЗУ «Про іпотеку» право боржника виконати вимогу за основним зобов'язанням і здійснити відповідні платежі, що тягне за собою припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» - відхилити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: