Справа № 140/1820/14-ц Провадження № 22-ц/772/2567/2015Головуючий в суді першої інстанції Слободяник Т. В.
Категорія 47 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Стадника І.М.

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку..

Позовні вимоги мотивував там, що 15 листопада 2003 року позивач купив у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 15/50 частин житлового будинку загальною площею 204,9 кв.м, житловою площею 104,8 кв.м по АДРЕСА_1, який належав відповідачам в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 23.09.2003 року за НОМЕР_1, зареєстрованого в Тульчинському бюро технічної інвентаризації 30.10.2003 року №1853.

Зазначений житловий будинок розміщений на земельній ділянці, яка відповідно до рішення 12 сесії 22 скликання Немирівської міської ради від 10.12.1997 року передана у приватну власність ОСОБА_6 (спадкодавцеві відповідачів), для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Загальна площа даної земельної ділянки становить 0,05 га, про що свідчить архівна довідка Немирівської РДА від 30.06.2006 року №01-14-60.

Позивач вирішив оформити своє право на земельну ділянку, але через те, що земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_6, не має можливості оформити право власності на своє ім"я, а тому звернувся з позовом до суду.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 0,05 га по АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, як спадкоємцям після смерті спадкодавця ОСОБА_6 якому земельна ділянка була передана безкоштовно для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель відповідно до рішення 12 сесії 22 скликання Немирівської міської ради від 10.12.1997 року.

ОСОБА_2 яка не брала участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції, однак прийнятим рішенням було вирішено питання про її права, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, також на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п. п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 0,05 га по АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, як спадкоємцям після смерті спадкодавця ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, площею 0,05га, була передана ОСОБА_6 (спадкодавцю відповідачів) безкоштовно для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель відповідно до рішення 12 сесії 22 скликання Немирівської міської ради від 10.12.1997 року.

Жодної мотивації щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку саме за набувальною давністю рішення суду не містить. Не містить такої мотивації і позовна заява.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки відсутні сукупність ознак, які дають право на таке визнання у відповідності до ст.344 ЦК України.

Крім того, порядок передачі земельних ділянок у приватну власність за набувальною давністю визначений ст. 119 ЗК України.

На момент придбання позивачем за договором купівлі-продажу частини будинку (15.11.2003 року) новий ЦК України ще не набув чинності, а тому посилання позивача та суду на ст. 377 ЦК України є безпідставним.

Стаття 120 ЗК України (в редакції станом на 15.11.2003 року) визначала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Натомість, судом першої інстанції застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у 2003 році чинну редакцію ст. 120 ЗК України, що є невірним застосуванням норм матеріального права у даній ситуації.

Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що померлий ОСОБА_6 не оформив свого права власності на спірну земельну ділянку, а тому юридично і не був її власником на момент смерті.

Відповідачі по справі також не оформили своїх прав на земельну ділянку після набуття права власності в порядку спадкування на частину будинку, а тому до них перейшло лише право користування земельною ділянкою, яке мав ОСОБА_6

Такі ж права перейшли і до позивача після придбання ним 15.11.2003 року частини будинку.

Рішення 12 сесії 22 скликання Немирівської міської ради від 10.12.1997 року не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку та не перешкоджає позивачу звернутися до міської ради щодо оформлення та передачі земельної ділянки у відповідності до його частки у праві власності на будинок, тобто з врахування прав інших співвласників будинку та суміжних землекористувачів.

Враховуючи встановлене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може бути залишено в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: І.М. Стадник

Т.О. Денишенко

З оригіналом вірно: