У х в а л а

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про перегляд рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 19 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Умань-Агро» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про визнання договору оренди землі недійсним та витребування земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок») звернулося до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ПСП «Агрофірма «Світанок» зазначає, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 червня

2015 року, позов задоволено, постановлено: визнати недійсним договір оренди землі від 10 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та дочірнім підприємством «Ілліч-Агро-Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», правонаступником якого є дочірнє підприємство ДП «Умань-Агро» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ДП «Умань-Агро»); витребувати у ДП «Умань-Агро» земельні ділянки площами 3,3023 га, 3,2738 га, 0,4592 га, 0,4589 га і повернути їх власнику ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року вищезазначені судові рішення залишено без змін.

ПСП «Агрофірма «Світанок» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 215, 216, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ПСП «Агрофірма «Світанок» наводить постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа

№6-95цс13), 2 липня та 19 серпня (справи №№ 6-79цс14, 3-59гс14) 2014 року, від 22 квітня (справа №6-209цс14) 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачка, як орендодавець, не підписувала договір оренди землі, згоди та повноважень на його укладення не надавала, а тому спірний договір, на підставі статей 215, 216 ЦК України, необхідно визнати недійсним, а земельні ділянки витребувати у орендаря.

У наданих для порівняння:

- постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року суд дійшов висновку про те, що право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захису шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України;

- постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року суд керувався тим, що правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першої статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Схвалення правочину може відбутися також у формі мовчазної згоди й у вигляді певних поведінкових актів особи (наприклад прийняття оплати за товар). Таким чином, дії позивача з виконання спірних договорів (передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової оплати за спірними договорами) дають підстави вважати правочин схваленим особою, на користь якої було укладено договір;

- постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року суд вказав, що аналіз частини першої статті 238, частини другої статті 527 ЦК України в контексті поняття «уповноважена особа» дає підстави для висновку про те, що між указаною особою і кредитором повинні існувати відносини представництва (статті 237, 242, 244 ЦК України). Отже під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов'язку боржником;

- постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року суд виходив з того, що за змістом статті 241 ЦК України вчинення юридичних дій, які чітко не визначені в договорі доручення, навіть, якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, задля якої укладено такий договір, і не охоплюються змістом договору доручення, можуть створювати змінювати, припиняти цивільні права та обов'язки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім.

Отже, зміст наданих для порівняння постанов Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у цих постановах висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Умань-Агро» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про визнання договору оренди землі недійсним та витребування земельних ділянок за заявою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про перегляд рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 19 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема