Номер провадження: 22-ц/785/1831/15
Головуючий у першій інстанції: Загороднюк В. І.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори Чорна Світлана Георгіївна, ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, посвідчену 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_8 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г. (а.с. 3 - 5).

23.05.2014 р. представником позивача до суду подавалося доповнення до позовної заяви, згідно якого просив зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_7 у вільному входженню в належну йому квартиру та користування нею шляхом передачі йому ключів від вхідної двері. Проте вказана заява представником позивача в судовому засіданні підтримана не була (а.с. 213).

При цьому позивач посилається на те, що з липня 1999 року йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі він постійно проживав, був і залишається в ній зареєстрованим.

В вересні 2010 року він не зміг потрапити до приміщення своєї квартири у зв'язку з тим, що вхідний замок до квартири було замінено. В подальшому, після численних звернень до правоохоронних органів з цього приводу ним було з'ясовано, що власником вказаної квартири стала сусідка ОСОБА_4, а також встановлено інші обставини, пов'язані із незаконним відчуженням його квартири. Так, 10.03.2009 року, між його сусідкою, ОСОБА_4 , та іншою невідомою йому особою - ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г. Як вбачається зі змісту вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_8 діяв від його імені на підставі довіреності, посвідченої 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, та здійснив продаж належної йому на праві приватної власності квартири. Проте, вказана довіреність від його імені на ім'я ОСОБА_8 була підписана не ним, а підпис підроблений, оскільки він не звертався до будь-яких нотаріусів та не уповноважував жодних осіб бути його представником з питань розпорядження квартирою АДРЕСА_1. Більше того, він як власник вказаної квартири взагалі не мав наміру нею розпоряджатися.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_5 в судовому засіданні з позовом не погодився.

Треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори Чорна С.Г. в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду листи, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду представники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 принесли апеляційні скарги, в якій просять рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1999 р., яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 7-15642, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , площею 28,6 кв.м. Право власності ОСОБА_7 було зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 17.01.2000 р. (а.с. 7).

10.03.2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 4-2451.

Як вбачається з вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_8 діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 20 лютого 2009 року за реєстровим № 243 та при укладанні вказаного договору надавався дублікат свідоцтва про право власності на житло, що був виданий 26.12.2007 р. (а.с. 14 - 16).

Згідно довіреності посвідченої 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, що зареєстрована в реєстрі за № 243 громадянин Молдови ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_8 бути його представником в органах нотаріату та інших компетентних органах міста Одеси з питання розпорядження, крім дарування, (продавати, обміняти, закладати, здавати в оренду, в найм) на умовах та за ціну за його розсудом належною йому квартирою під АДРЕСА_1 (а.с. 17).

03.04.2009 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 4-3328 (а.с. 119, 120).

Отже на теперішній час власником спірної квартири є ОСОБА_6

Згідно довіреності посвідченої 05 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, що зареєстрована в реєстрі за № 1938 громадянин Молдови ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_13 бути його представником в компетентних органах міста Одеси з питань, пов'язаних з отриманням дублікатів правоустановчих документів на квартиру під АДРЕСА_1

Відповідно до довіреності посвідченої 05 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, що зареєстрована в реєстрі за № 1937 громадянин Молдови ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_13 на розпорядження належною йому квартирою під АДРЕСА_1 (а.с. 125, 126).

26.12.2007 р. Управлінням житлово-комунального господарства відповідно до заяви ОСОБА_13 було видано дублікати розпорядження органу приватизації № 136487 від 12.07.1999 р. та свідоцтва № 7-15642 від 12.07.1999 р. про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 , які видані на ім'я ОСОБА_7 у зв'язку з втратою документів (а.с. 78, 79).

Постановою слідчого Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 24.11.2010 р. було порушено кримінальну справу по факту придбання права на майно (квартиру АДРЕСА_1 шляхом обману (шахрайство) за ознаками злочину, передбаченого ст.. 190 ч.1 КК України (а.с. 31).

Як вбачається з висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області № 110 від 01.02.2011 р., проведеної в межах кримінальної справи № 7, рукописний текст та підписи в довіреностях від 20.02.2009 р. від імені ОСОБА_7, зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій під № 243, виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою; рукописний текст та підпис в довіреності від 05.12.2007 р. від імені ОСОБА_7 , зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій під № 1938, виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою; рукописний текст та підпис в довіреності від 05.12.2007 р. від імені ОСОБА_7 , зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій під № 1937, виконані не ОСОБА_7, а іншою особою; підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 за 2007 рік під № 1938 навпроти рукописного тексту „посвідчено довіреність на ім'я ОСОБА_13..." від імені ОСОБА_7, виконана не ОСОБА_7, а іншою особою; підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 за 2007 рік під № 1937 навпроти рукописного тексту „посвідчено довіреність на ім'я ОСОБА_13..." від імені ОСОБА_7, виконана не ОСОБА_7, а іншою особою; підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 за 2009 рік під № 243 навпроти рукописного тексту „посвідчено довіреність на ім'я ОСОБА_8..." від імені ОСОБА_7, виконана не ОСОБА_7 , а іншою особою (а.с. 138 - 142).

Таким чином, зазначений висновок повністю підтверджує посилання позивача на підробність довіреності на ім'я ОСОБА_8, яка посвідчена 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та те, що він цю довіреність не видавав, а останній в свою чергу не мав права розпоряджатися від його імені належною йому квартирою АДРЕСА_1

Крім того, згідно паспорту ОСОБА_7 є громадянином України (а.с.6), а в довіреностях зазначено, що він є громадянином Молдови, що також однозначно свідчить про їх підробність. Крім того, як вбачається з довіреностей від 2007 р., які також є підробними, вилучення квартири з власності ОСОБА_7 планувалося завчасно, зокрема у 2007 р. коли були отримані дублікати правоустановчих документів на квартиру позивача за якими і було в подальшому укладено договір купівлі продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, суд обгрунтовано визнав недійсною довіреність від імені ОСОБА_7 видану на ім'я ОСОБА_8, посвідчену 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, що зареєстрована в реєстрі за № 243, а також недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_8 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г., що зареєстрований за № 4-2451, оскільки його було вчинено поза волею власника квартири, тобто ОСОБА_7

В ході розгляду справи представнику позивача роз'яснювалася можливість заявлення вимоги до ОСОБА_6 однак, цього зроблено не було. ОСОБА_7 не позбавлений можливості вирішувати у судовому полрядку спірні питання з ОСОБА_6 з приводу користування квартирою.

Доводи апеляційних скарг про те, що без вироку суду у відношенні підозрюваних у шахрайських діях щодо ОСОБА_7 неможливо вирішувати питання недійсності договору купівлі- продажу не може бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, тому як спірні правовідносини врегульовані Цивільним Кодексом і розгляд кримінальної справи не впливає на розгляд даної справи по суті.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційних скарг до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скарги в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді О.Г. Журавльов

О.С. Комлева