н/п 2/490/3142/2015 Справа № 490/4420/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

03 грудня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участі сторін та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні квартирою № 35 в будинку № 8 по вул. Колодязна в м.Миколаєві шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні просили про задоволення позову, посилючись на неможливість власника користуватися квартирою для власних потреб, відсутність у відповідача права на користування квартирою після смерті попереднього власника, а також вказували на те, що у відповідачки є на праві власності інше житло.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що в квартиру вона вселилася на законних підставах з дозволу і за проханням попереднього власника її рідного батька, який в зв'язку з хворобою потребував постійного стороннього догляду. Посилалися, що відповідачка не має можливості проживати в квартирі за місцем своєї реєстрації. На теперішній час вони оспорюють договір дарування , на підставі якого позивач став власником спірної квартири, оскільки під час його укладання батько не розумів значення своїх дій, отже до вирішення цього питання не вважає позивачів власниками цієї кварири.

Також в судовому засіданні представник відповідача повторно заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду судом справи № 490/9339/15ц, провадження по якій відкрито Центральним районним судом м.Миколаєва 07.10.2015 року, по справі за позовом ОСОБА_3 ,М. До ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 06.07.2009 року недійсним, а також до розгляду в касаційній інстанції її скарги на рішення цього ж суду від 17.09.2015 року про відмову у задоволенні її позову до ОСОБА_1 про визнання договру дарування квартири недійсним.

Заслухавши пояснення відповідача та її предсавника, позивачів та їх представника ( які заперечували проти задоволення клопотання) , дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 05.05.2009 року АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4, який є рідним батьком відповідачки.

За договором дарування від 06 липня 2009 року вказана квартира подарована ОСОБА_4 - ОСОБА_5

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2010 р. після смерті ОСОБА_5 , померлої 13 вересня 2009 року, АДРЕСА_2 належала чоловіку спадкодавиці ОСОБА_6.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2015 р. після смерті ОСОБА_6, померлого 27 липня 2014 року, АДРЕСА_2 належить синові спадкодавиця ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

В силу статей 1 та 157 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України передбачено обовязок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У справі, на яку посилається відповідачка як на підставу для зупинення провадження, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання правомірності укладення договору дарування , а отже набуття права власності на квартиру спадкодавцем позивача.

Проте заявником в достатній мірі не обгрунтовано, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої цивільної справи з огляду на те, що, незалежно від установлення судом у тій справі питання про відповідність або невідповідність змісту оспорюваного договору дарування ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, інтересам суспільства, його моральним засадам, право власності ОСОБА_1О, на спірну квартиру в тій справі не оспорюється і судом не приймається рішення щодо його правомірності.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за названим пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. При цьому, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи. Зазначена підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

До того ж таке стосується тільки справ, рішення по яким не прийнято, в той же час, якщо рішення по іншій справі, у зв'язку з якою сторона бажає зупинити провадження, набрало законної сили, то провадження у справі з названої підстави взагалі не може бути зупинено. Проте, як вбачається із матеріалів справи, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.09.2015 року , залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області , і відповідно до положень ст. 319 ЦПК України набрало законної сили .

Сутність викладеного дає підстави стверджувати, що відсутність підстав для зупинення провадження у справі за даним клопотанням відповідача за п. 4 ч. 1 статті 201 ЦПК України.

До того ж таке суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Керуючись ст. 201 ЦПК України , суд , -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає .

Суддя Гуденко О.А.