Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що він проходив військову службу у Збройних силах з 1972 року по 2005 рік. Позивач звільнений у відставку Наказом Міністерства оборони України від 22 грудня 2005 року № 819, виключений зі списків особового складу наказом Командувача СВ ЗС України від 30 грудня 2005 року № 250. Висновком ВЛК ОСОБА_4 визнано непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку. Крім того, комісією МСЕК позивача визнано інвалідом війни ІІІ групи довічно.

Позивач зазначав, що за час проходження військової служби в Збройних Силах він проживав в гуртожитках та готелях, жодного разу квартирою не забезпечувався, звільнений у відставку без місця для постійного проживання. Він зареєстрований житловою комісією Київського гарнізону на поліпшення житлових умов у загальній черзі з 11 липня 1995 року за № 3905, у списках для позачергового отримання житла, як інвалід війни з 02 лютого 2006 року за № 1775. Проте, за 33,5 роки військової служби та сім років після звільнення у відставку, його постійним житлом МОУ позивача не забезпечило.

Позивач просив суд: визнати бездіяльність МО України, як законного представника держави, по виконанню гарантій наданих Конституцією та законами України по соціальному захисту військовослужбовців, стосовно забезпечення житлом - незаконним; визнати протиправним порушення терміну, встановленого законом (до 2-х років), забезпечення постійним житлом у м. Києві; зобов'язати МО України забезпечити позивача житлом для проживання у м. Києві.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із безпідставності позовних вимог, оскільки відповідач не позбавив ОСОБА_4 права на отримання житла, оскільки останній перебуває на квартирному обліку і отримає житло згідно черги відповідно до чинного законодавства України.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук