Номер провадження: 22-ц/785/2686/15
Головуючий у першій інстанції Гончар І.В.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила:

24.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив у судовому засіданні, та в остаточній його редакції (а.с.58) просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду, завдану в результаті ДТП у загальному розмірі 5958 грн. 30 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. посилаючись на наступні обставини:

18.10.2013 року в смт. Красні Окни Одеської області на перехресті вул. Енгельса та Альошина сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої з вини відповідача був пошкоджений автомобіль позивача. На відновлення автомобіля позивачем були придбані запасні частини на суму 2012 грн.. Крім того необхідно провести ремонтні роботи автомобіля, вартість яких станом на станом на 11.11.2014 року становить 3251 грн.. Позивачем були понесені витрати на оплату послуг фірми "Ін-Тайм" у розмірі 154 грн. на доставку запасних частин; затрачені кошти на проїзд до суду у розмірі 333 грн.; затрачені кошти на таксі за період ремонту автомобіля у розмірі 200 грн.; сплачені поштові витрати на суму 8 грн. 30 коп.. Крім того, пошкодженням автомобіля позивачу була завдана моральна шкода, оскільки було пошкоджене його майно. В результаті цього він морально страждав та переживав, був порушений його звичайний ритм життя, він вимушений був докладати додаткових зусиль для наладження свого побуту, в тому числі і ремонтувати автомобіль.

Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що він застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами в ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах", яка і зобов'язана відшкодувати позивачу завдану майнову та моральну шкоду.

Рішенням Фрунзівського районного суду від 19.12.2014 року позові вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача майнову шкоду та судові витрати у загальному розмірі 2507 грн. 30 коп. та судовий збір - 487 грн. 20 коп.. В задоволенні іншої частини вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити у повному обсязі, і стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_3 на його користь вартість придбаних запасних частин до автомобіля у розмірі 2012 грн., витрат на оплату послуг фірми "Ін-Тайм" у розмірі 154 грн., витрат на проїзд в судові засідання до смт. Фрунзівка Одеської області у розмірі 333 грн., витрат на відправлення листа відповідачу на суму 8 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем у встановленому законом порядку. Відмовляючи в задоволенні іншої частини вимог суд виходив з того, що вони є не доведеними. Суд не прийняв до уваги у якості доказу акт виконаних робіт з ремонту автомобіля на суму 3251 грн. у зв'язку з тим, що такі роботи не проводилися. В частині відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в судовому рішенні мотиви такої відмови не вказані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. В частині відмови у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 3251 грн. та моральної шкоди судове рішення не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Приписами ст.213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ч.1ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказані вимоги закону не виконані судом першої інстанції у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2013 року в смт. Красні Окни Одеської області з вини ОСОБА_3 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті цього був пошкоджений автомобіль позивача ЗАЗ-110307, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме: розбитий передній бампер, розбита права передня фара, розбита декоративна решітка, розбита передня рамка радіатора, деформований капот.

Для заміни пошкоджених деталей автомобіля ОСОБА_2 придбав у ФОП ОСОБА_4 передню праву фару за 169 грн., передній бампер за 530 грн., декоративну решітку за 190 грн., передню рамку радіатора за 323 грн., петлю капота за 50 грн., капот передка за 665 грн., а всього на загальну суму 1927 грн. Крім того, він придбав у ОСОБА_5 рамку номера і ПТФ-ДLАА-LА за 85 грн.. Вказані обставини підтверджуються замовленням на придбання товару, декларацією про прийняття вантажу та квитанцією про сплату коштів.

Таким чином позивач придбав запасних частин на загальну суму 2012 грн.

За доставку та оформлення вантажу, придбаного у ФОП ОСОБА_4 позивач сплатив фірмі "Ін-Тайм" 154 грн., що підтверджується декларацією про прийняття вантажу для доставки.

Позивач підтвердив наданими доказами витрати на поїздки в судові засідання до смт. Фрунзівка у розмірі 333 грн. та витрати на відправлення листа у розмірі 8 грн. 30 коп..

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції в цій частині заявлених вимог у повному обсязі встановив обставини, що мають значення для розгляду справи, та відповідно до вказаних вище норм матеріального права правомірно стягнув ці витрати з відповідача. Апелянт в цій частині судове рішення не оскаржував.

Колегією суддів встановлено, що для проведення ремонту автомобіля позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6, який визначив об'єм робіт та їх вартість у загальному розмірі 3251 грн. станом на 08.11.2014 року, з урахуванням матеріалів для фарбування пошкоджених частин автомобіля, склавши при цьому акт виконаних робіт, оскільки інших документів для визначення об'єму таких робіт і їх вартості у фізичної особи-підприємця не було. Суд першої інстанції не прийняв до уваги у якості доказу вказаний акт, пославшись на те, що акта складено на проведення робіт, які ще не виконані.

Колегія суддів вважає, що висновок суду в цій частині суперечить матеріалам справи та нормам процесуального права.

Так, відповідно до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Обґрунтовуючи належність у якості доказу акту виконаних робіт на суму 3251 грн. позивач посилався на те, що у ФОП ОСОБА_6 не було бланків інших документів, які він використовує у своїх професіональній діяльності, крім цього бланку. При цьому ОСОБА_2 не заперечував, що роботи з ремонту автомобіля ще не виконувалися у зв'язку з відсутністю у нього грошовий коштів.

Відповідач у справі та його представник не надали до суду доказів, які б спростовували об'єм і вартість ремонтних робіт, визначених ФОП ОСОБА_6, тим самим не спростували доводи позивача в цій частині вимог.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3251 грн., оскільки ці вимоги ґрунтуються на вказаних вище нормах матеріального і процесуального права і доведені наданими позивачем доказами. Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 3251 грн..

З заявлених позивачем вимог видно, що крім майнової шкоди йому була завдана і моральна шкода, оскільки було пошкоджене його майно, в результаті чого він морально страждав і переживав, був порушений звичайним ритм йог життя, він вимушений був докладати додаткових зусиль для налагодження свого побуту, в тому числі і ремонтувати пошкоджений автомобіль.

Суд першої інстанції відмовив позивачу в задоволенні вимог в цій частині, не зазначивши мотивів такої відмови.

Колегія суддів визнає, що в цій частині рішення судом першої інстанції були порушені вимоги ст.213 ЦПК України та вимоги ч.1ст.1167 ЦК України, оскільки наявність завданої ОСОБА_2 моральної шкоди підтверджується як його доводами про отримані моральні страждання, так і доказами у справі: пошкодженням автомобіля з вини ОСОБА_3, необхідністю проведення ремонту автомобіля. Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановлянням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, та стягнення на його користь з відповідача завданої моральної шкоди у розмірі 1000 грн.. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди колегія суддів виходила з характеру та обсягу душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин, а саме: тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того колегія виходила із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стягуючи на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. суд першої інстанції виходив з того, що позивач сплатив судовий збір під час звернення до суду з цим позовом, а тому відшкодувати йому цей збір повинен відповідач. Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не стягнув на його користь судовий збір не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи. Рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим, так як відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Колегією суддів визнає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на таксі за період ремонту автомобіля у розмірі 200 грн., оскільки такі розрахунки ОСОБА_2 є його припущеннями, які не підтверджені належними доказами, якими є фіскальний чек водія таксі на надання таких послуг позивачу. Оскільки апеляційна скарга апелянта не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині, правових підстав для скасування рішення суду про відмову у стягненні 200 грн. витрат на таксі немає.

Колегія суддів вважає, що належним відповідачем у справі є ОСОБА_3, оскільки ним не надано до суду доказів виконання ним вимог, передбачених ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за №1961-ІУ від 01.07.2004 року, а саме: повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, направленого на адресу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах", де відповідач застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами у разі настання ДТП з його вини. В такому разі завдана шкода відшкодовується безпосередньо завдавачем шкоди, яким є ОСОБА_3. Такі роз'яснення містяться в п.16 Постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спрів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2014 року - в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 3251 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе