Провадження № 2/520/5089/15
11.12.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Камінській О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму в розмірі 9 770 (девять тисяч сімсот сімдесят) гривень 31 копійку. При цьому представник позивача посилається на те, що 04 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», був укладений Договір страхування транспортних засобів № AM.047970, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер BH 3773 ЕВ. 02 червня 2013 року в м. Одесі по вул. Костанді трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Highlander», д/н BH 3773 ЕВ, та автомобіля «ВАЗ», д/н 373 43 ОК, під керуванням відповідача ОСОБА_1. Постановою Київського районного суду м. Одеси 26 червня 2013 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До позивача звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № 047970. Позивач на підставі Страхових актів та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із актів виконаних робіт здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 31 920,37 гривень. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АЕ/0088691, за яким останнє здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 22 150,06 гривень, при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 9 770,31 гривень. Позивач з посиланням на ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з регресною вимогою в якій запропонував останньому в добровільному порядку відшкодувати залишок заборгованості, в розмірі 9 770,31 гривень, але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.
Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 04 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», був укладений Договір страхування транспортних засобів № AM.047970, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер BH 3773 ЕВ.
02 червня 2013 року в м. Одесі по вул. Костанді трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Highlander», д/н BH 3773 ЕВ та автомобіля «ВАЗ», д/н 373 43 ОК, під керуванням відповідача ОСОБА_1.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
До позивача звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.047970.
У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України, що передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зазначено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).
На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АЕ/0088691, за яким останнє здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 22 150,06 гривень, при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 9 770,31 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивач, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача ОСОБА_1 з регресною вимогою в якій запропонував в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати залишок заборгованості, в розмірі 9 770,31 гривень, але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.
При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 243,60 гривень також підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,208-209,213-215,218,224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Огренич І. В.