ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2015 року м. Бар
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.
при секретарі Василевської А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, Барський районний сектор УДМС України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі, -
Позивач ОСОБА_1 свої вимоги до суду мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 05.09.1998 року між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, після чого вони зареєструвалися та почали проживати у квартирі позивача. Відповідач ОСОБА_2 у 2006 році добровільно покинула квартиру та проживає в іншому місці, у зв'язку з тим, що між нею та сином позивача ОСОБА_3, 01.04.2005 року розірвано шлюб. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Не знімаючись з реєстрації відповідач порушує права позивача, як власника житла. Тому, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у вказаному будинку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, позову не оспорила, тому справа вирішена на підставі наявних в ній даних у відсутність відповідача.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
Так, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.1999 року.
Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім`ї.
У вказаній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 - колишня дружина сина позивача ОСОБА_3. На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 01.04.2005 року шлюб між ними припинено шляхом його розірвання.
З 2006 року відповідач добровільно покинула місце реєстрації, не проживає у вказаній квартирі та добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, що підтверджується домовою книгою та актом обстеження матеріально-побутових умов від 02.07.2014 та 15.12.2014 року. Вона жодного разу повернутися та вселитися в будинок за місцем колишнього проживання не намагалася. Власник будинку ОСОБА_1 її не виселяла, не виганяла, перешкод для вселення не чинила.
Реєстрація відповідачки створює для позивача перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.
Договір найму жилого приміщення між сторонами не укладався. Згоди на користування жилим приміщенням позивач не надавала.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналогічні положення містяться в п. 10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", де вказано, що якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на житлову площу.
Позивачем виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідача.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
За таких обставин суд, керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 212, 213, 225 ЦПК України, ст. 150, ст. 167 ЖК України, ст. ст. 328, 334, 386, 391, ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення направити відповідачу.
Відповідач протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Барського районного суду Вінницької області письмову заяву про його перегляд.
Позивач протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення це рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.
Суддя: