У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П., Готри Т.Ю.

при секретарі - Чейпеш С.І.

з участю - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу, -

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Комплекс Закарпаття», третя особа: міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайоннного управління юстиції, про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні було визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, передбачених ч.2 ст.121 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою, вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що ухвала судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року, якою позовну заяву ОСОБА_2 заяву було залишено без руху їй не надсилалась, а була отримана ним разом з оскаржуваною ухвалою лише 26 січня 2015 року.

Наводить зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року (а.с. 4) позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав, передбачених п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України, та зазначено, що позивачем не викладені обставини та не зазначені докази, які б підтверджували факт порушення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду.

Крім того позивачем не наведено обставин та не зазначено доказів, того що вона використала своє право досудового врегулювання спору.

Надано строк для усунення зазначених недоліків до 28 листопада 2014 року.

Із наявного у матеріалах справи супровідного листа (а.с. 5) вбачається, що копія зазначеної ухвали була надіслана на адресу ОСОБА_2 20 листопада 2014 року. Даних щодо отримання нею ухвали матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_2 не могла усунути недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайоннного суду від 01 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто їй (а.с. 1).

Як зазначено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона відповідає формі та змісту, встановленим ст.119 ЦПК України. Зокрема, посилаючись на наявність рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року про стягнення з ТОВ «Комплекс Закарпаття» на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яке набрало законної сили, однак на даний час не виконано, ОСОБА_2 наводить підстави для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що у разі виникнення сумнівів стосовно викладеного нею у позовній заяві необхідні документи можуть бути витребувані у відповідача.

Суддя безпідставно зобов'язував позивачку надати докази досудового врегулювання спору, оскільки, як зазначено у п.2 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» згідно з ч.2 ст.124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому гл. XV Кодексу законів про працю України, за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в комісії по трудових спорах (далі - КТС).

Законом не передбачено, обов'язку позивача до моменту звернення до суду, вирішувати спір в позасудовому порядку.

Крім того, як уже зазначалося, матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_2 ухвали судді Ужгородського міськрайоннного суду від 07 листопада 2014 року про залишення позову без руху.

Враховуючи наведене у судді суду першої інстанції не було підстав для визнання позовної заяви неподаною та її повернення ОСОБА_2 у зв'язку з неусуненням нею недоліків у строк, встановлений в ухвалі від 07 листопада 2014 року.

Оскільки ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року скасувати і передати питанння щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

с у д д і :

Готра Т.Ю. Боднар О.В.Кемінь М.П.