ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1808/15-ц
провадження № 2/753/2463/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді Дубаса В.А., при секретарі Іващенко Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у січні 2015 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з жовтня 1999 року по грудень 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на те, що дочка проживає разом з позивачем, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 наполягала на тому, що спільна дочка сторін ОСОБА_4 постійно проживає з нею, і саме вона самостійно займається її вихованням та утриманням, тоді як ОСОБА_3 відсторонився від виховання та утримання дочки, повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків та взагалі жодним чином нею не цікавиться, зокрема ОСОБА_3 тривалий час (13 років) не бачився з дочкою, не цікавився її фізичним, моральним та духовним розвитком. На підставі викладеного, позивач також просила суд позбавити його батьківський прав щодо дочки ОСОБА_4 у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню, утриманню дитини.

Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, крім того надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с.27-28).

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського РУЮ м.Кременчука Полтавської області від 03.12.2002 року (а.с.7). Після розірвання шлюбу позивач повернула собі дівоче прізвище «ОСОБА_2», що вбачається з вказаного свідоцтва.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), яка повністю знаходиться на утриманні матері - позивача у справі. Відповідач належним чином не утримує дитину, жодної матеріальної допомоги після 2008 року не надає.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів, які заслуговують на увагу суду, не здобуто таких доказів і у ході судового розгляду справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків (у т.ч. і на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім порівнюючи права та обов'язки кожного із батьків відносно спільних дітей.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, то вони також підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно довідки №07 від 20.01.2015 року, виданої гімназією №315 в м.Києві, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідує гімназію №315 з поглибленим вивченням іноземних мов м.Києва. ОСОБА_4 знаходиться на утриманні матері, яка забезпечує всі потреби пов'язані із навчанням доньки, також мати бере постійну участь у вихованні та навчанні дитини, приділяє їй належну увагу, особисто відвідує навчальний заклад та батьківські збори. Мати створює умови для належного розвитку доньки, виховує у повазі до старших, доброзичливості до оточуючих. За весь час навчання дитини у гімназії батько ОСОБА_4 жодного разу до навчального закладу не приходив, участі у спілкуванні та вихованні дитини не брав, жодного разу не був присутній на батьківських зборах, з класним керівником не спілкувався, навчанням доньки не цікавився. (а.с.9).

Частинами 1-3 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

З висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 19.03.2015 року за №101-2393/01 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с.27-28) вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 народилась у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Шлюб між ними розірвано 03.12.2002 року. Батько з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. На даний час неповнолітня ОСОБА_4 разом з матірю проживає за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 було двічі запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність (недоцільність) позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак він не з»явився. На підставі рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол №4 від 12.03.2015 року) органом опіки та піклування було зроблено висновок, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень доньці, не турбується про стан її здоров'я. З метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав" ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 18 згаданої Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Факт ухилення батька від виховання та утримання дитини може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) батьківських прав щодо неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Кременчука, Полтавської області; свідоцтво про народження від 20.06.2000 року, видане відділом державної реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м.Кременчука, Полтавської області, актовий запис №526 від 20.06.2000 року).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки Тюменської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки Тюменської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.А. ДУБАС