Справа № 562/1623/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2015 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

з участю прокурора Маркової О.І.,

відповідачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, співвідповідача ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд в інтересах держави позовній заяві прокурор просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь фінансового управління Здолбунівської РДА Рівненської області для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні витрати за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні в розмірі 1409 грн. 68 коп.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом розглянуто кримінальну справу по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Установлено, що 01 жовтня 2014 року близько 18.50 години неповнолітній ОСОБА_1 керуючи трактором марки «Т-28» реєстраційний №9413РД та рухаючись по вул.Першотравнева в с.Гільча Здолбунівського району Рівненської області у напрямку с.Урвена зі швидкістю близько 15-20 км/год, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, чим порушив п.12.3, 31.42 «г» Правил дорожнього руху України, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який йшов по правому краю проїзної частини в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в Здолбунівській ЦРЛ з 01 по 09 жовтня 2014 року.

Ухвалою суду від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, провадження у справі закрито. На лікування хворого витрачено 1409 грн. 68 коп. Завдана неповнолітнім ОСОБА_1 шкода закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_4 не відшкодована, а тому відповідно до ст.1179 ЦК України підлягаю стягненню з останнього та його законного представника ОСОБА_2

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено власника транспортного засобу ОСОБА_3

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних мотивів, просить витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, стягнути саме з відповідача ОСОБА_1, який на даний час є повнолітнім та має достатній для погашення завданих збитків дохід.

Відповідач ОСОБА_1І возовні вимоги визнав повністю, пояснивши, що на даний час він навчається і має стипендію, а також отримує пенсію, спроможний сплатити завдані лікарні збитки самостійно.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв'язку з дійовим каяттям, а провадження у справі закрито.

З указаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 органами досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він 01 жовтня 2014 року близько 18.50 години керуючи трактором Т-28 реєстраційний №9413РД та рухаючись по вул.Першотравнева в с.Гільча Здолбунівського району Рівненської області у напрямку с.Урвена зі швидкістю близько 15-20 км/год, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, чим порушив п.12.3, 31.42 «г» Правил дорожнього руху України, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який йшов по правому краю проїзної частини в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров'я.

Викладені обставини підтверджуються складеним слідчим та затвердженим прокурором обвинувальним висновком щодо повідомленої ОСОБА_1 підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, висновком експерта №10 стосовно характеру, локалізації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та не заперечуються ним у судовому засіданні.

Згідно положень ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними ст.ст.1178 і 1179 цього Кодексу.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди (ч.2 та ч.3 ст.1179 ЦК України).

Пунктом 1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Відповідно до інформації Здолбунівської ЦРЛ від 14 жовтня 2014 року потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 01 жовтня 2014 року по 09 жовтня 2014 року з приводу отриманих у ДТП травм та на його лікування лікарнею витрачено 1409,68 грн. вартості ліжко-днів (8х176,21).

Указаний розрахунок вартості лікування зроблений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, його правильність відповідачем належними доказами не спростований.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов прокурора щодо стягнення витрат лікарні на лікування особи, яка потерпіла від злочину, саме з відповідача ОСОБА_1, який на даний час досяг повноліття, є обґрунтованим, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

При постановлені рішення з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в прибуток держави згідно положень ст.88 ЦПК України в розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від їх сплати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 68 (шістдесят вісім) коп., які підлягають зарахуванню до відповідного бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня Рівненської області.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 03 листопада 2015 року.

Суддя: