ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/211/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

при секретарі Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» про розірвання договору оренди, стягнення орендної плати, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати укладене між нею та відповідачем договір оренди земельної ділянки, зобов'язати відповідача сплатити орендну плату.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що дійсно між нею та відповідачем у 2007 році укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,9393 га, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. На умовах платного строкового використання, проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, орендну плату не сплачує протягом 2014 року. Добровільно розірвати договір відповідач не погоджується, в зв'язку з чим позивач була змушена звернутися до суду сплативши судовий збір.

В судове засідання 27 травня 2015 року представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 27 травня 2015 року з'явився, проти позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень пояснив суду, що в даний час відсутні підстави для розірвання договору оренди так як не існує заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04 травня 2007 року позивач ОСОБА_1 з одного боку як орендодавець та відповідач сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівське», в особі директора Шевченко П.Є., з другого як орендар, уклали договір оренди землі (Надалі Договір). Згідно п. 1 Договору орендодавець приймає, а орендар передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4.9393 га та сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області, що належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Договор укладено строком на 15 років. Орендна плата за договорами визначена у сумі 684 грн., передбачена можливість внесення орендної плати як у грошовій так і у натуральній формі. Граничним строком сплати орендної плати визначено 20 число місяця після закінчення календарного року. Визначено п.п. 15-17, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, умови збереження: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Пункт 38 Договору визначає, що договір припиняється за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором. Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Центру Державного земельного кадастру 18 січня 2008 року за 50 (а.с.6-8).

З розрахунку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь ділянки у приватній власності ОСОБА_1 вбачається, що вартість її ділянки станом на 01 січня 2997 року становить 57089 гривень.

Відповідно до наданих суду видаткових касових ордерів від 10 березня 2015 року, 27 квітня 2015 року, 06 травня 2015 року ОСОБА_1 отримала від СТОВ «Петрівське» 3206,68 гривень в рахунок орендної плати за 2014 рік (а.с.31-33).

Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс), Указом Президент України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 (надалі Указ), Податкового Кодексу України. При розгляді справи суд також керувався висновком Верховного суду України викладеного у рішенні від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 13 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити нормативному акту, чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відтак за змістом зазначених норм та правової позиції висловленої у постанову Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12 договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання

Відтак, враховуючи, що судом встановлено відсутність заборгованості у відповідача перед ОСОБА_1, а допущена на певний період часу несплата орендної плати не носила системного характеру та в даний час відсутні підстави для розірвання договору оренди між сторонами, в зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позвоу.

Крім того, враховуючи відмову судом у задоволенні позовних вимог судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись вказаними нормами матеріального закону та 10,11,209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Шабас О. С.,

.