АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2942/15 Головуючий 1 інст. Калайда І.С.
Справа № 622/136/14-ц Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Жили Павла Сергійовича на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

30.01.2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнення позову просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 187 855,40 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн. сплачений за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг України» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № CL506-702/572/2008, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 35 300 доларів США строком до 08.01.2015 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за вищевказаним кредитним договором від 08.01.2008 року. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів повинні були здійснюватися відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. Проте, в порушення умов Кредитного договору та норм чинного законодавства відповідач не здійснив погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором.

У зв'язку з цим, заборгованість відповідача за Кредитним договором складає: за тілом кредиту 29 227,73 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на 09.02.2015 складає 729412,75 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6860,46 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ станом на 09.02.2015 року складає 171211,19 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань за Кредитним договором складає 131 720,09 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ станом на 09.02.2015 року становить 3 287231,46 гривень. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором з урахуванням пені, як зазначив позивач, дорівнює 167808,29 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на 09.02.2015 року становить 4 187 855,40 грн.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Жила П.С. просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції неправомірно виходив з того, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є неналежне повідомлення боржника про заміну кредитора та ненадання до суду доказів щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Судом не враховано, що відповідач нехтує своїми обов'язками, зобов'язання за кредитним договором не виконував, зокрема графік платежів, чим порушується порядок та строки сплати відсотків, що підтверджується належними доказами, утому числі розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01.07.2014 року. Також не відповідає дійсності висновок суду, що повідомлення про заміну кредитора не було вручено особисто відповідачу, так як до матеріалів справи надано докази про вручення відповідачу досудової вимоги, яка містить у собі інформації про перехід права вимоги до позивача. Крім того, висновок суду про заміну відсоткової ставки в односторонньому порядку не відповідає дійсності, оскільки зміна відсоткової ставки на 4 % в наслідок невиконання позичальником умов договору, передбачене Кредитним договором і не може бути розцінена як збільшення розміру процентів в односторонньому порядку, що не суперечить ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України. Представник позивача користуючись своїми правами, передбаченими ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала Золочівського районного суду Харківської області від 03.11.2014 року про витребування доказів, постановлена з порушенням норм ЦПК України, оскільки підстав щодо витребування доказів у суду не було, так як відомостей про неможливість отримання таких доказів самостійно, з боку сторони відповідача надано не було.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Жили Павла Сергійовича задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частинами 1, 3, 4 ст. 10, ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 1 ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 509, ч. 1 ст. 510, п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514, ч. 2 ст. 516, ст. 517, ст. 526, 527, ч. 3 ст. 533, 613, ст.1054, ч. 1 ст. 1077, ч. 1, ч. 2 ст. 1082 Цивільного кодексу України:

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

08.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № CL506-702/572/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 35300 доларів США строком до 08 січня 2015 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі (а.с.5-10).

Згідно з п.1.1 Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, а позивальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в цьому договорі.

12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н.(а.с. 11-17)

Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 4.1, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року (а.с. 11-17), в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець продає, (переуступає) Покупцю права та Кредитний портфель, який включає кредитні договори (перелік яких міститься в додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Загальна сума заборгованості за Кредитними договорами на дату набрання чинності складає 69807200,23 доларів США , 65 037456, 47 грн., 5750152,47 швейцарських фунтів, 910106,03 євро.

На підтвердження факту передачі Кредитного портфелю, Продавець зобов'язується передати Покупцю Кредитні документи. Винагорода, сплачена в якості компенсації вартості Кредитного портфелю складає 395 125 597,95 грн.

Покупець сплачує винагороду протягом 1 календарних днів з дати отримання рахунку.

Продавець зобов'язується повідомити Боржників/Поручителів про укладення цього Договору.

Але відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Постанови Правління НБУ №369 "Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства", відповідно до п. 12.6 ст. 12 Договору купівлі продажу кредитного портфелю будь-яке повідомлення, яке повинно бути наданим відповідно до цього договору, вважається належно наданим стороні, якщо воно передане особисто, кур'єром, надіслане рекомендованою поштою із повідомленням про вручення, авіапоштою або факсимільним зв'язком на адресу офісу або основного місця господарської діяльності або на таку іншу адресу, яка могла бути повідомлена стороною відповідно до цього договору. Повідомлення вважаються переданими, якщо вони вручені особисто або кур'єром, через 72 години при надісланні рекомендованою поштою або авіапоштою, а повідомлення, надіслані факсимільним зв'язком-в момент закінчення відправлення. У випадку вручення особисто, кур'єром, рекомендованою поштою або авіапоштою, достатнім буде підтвердження того, що повідомлення було належно адресовано та доставлено.

ТОВ «Факторинг Україна» надав до суду досудову вимогу та поштове повідомлення на ім'я відповідача, відправлене 26.06.2011 року, але повідомлення не було вручення саме відповідачу особисто під розписку. Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з п. 91 цих Правил підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про заміну кредитора у зобов'язанні в тому разі, коли банком не лише направлено на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не надав доказів про вручення адресату згаданого листа, а також доказів повідомлення Продавцем - ПАТ «ОТП «Банк» відповідно до п. 6.2 Договору купівлі-продажу Кредитного портфелю про заміну кредитора.

Таким чином Боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Так, згідно умов договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, відступлення відбудеться після повної сплати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ПАТ «ОТП «Банк» відшкодування на підтвердження чого складається Акт прийому-передачі Портфеля заборгованостей, згідно Додатку № 2 до договору ( п.2 параграфу 4). В матеріалах справи відсутні докази відшкодування ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ПАТ «ОТП «Банк» суми «відступного» . Тобто факт передачі права відступлення поставлено у залежність від повної оплати «відступного» , а доказів з приводу цього позивачем не надано. Таким чином, позивачем не доведено факту відступлення йому Банком права вимоги заборгованості за Кредитним договором.

Спосіб і порядок погашення кредиту був встановлений пунктом 1.5.1. ст. 1 Кредитного договору і надавав можливість позичальнику ОСОБА_3 повертати відповідну частину кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок.

Заміна кредитора у зобов'язанні потягнула за собою фактичну зміну вказаних пунктів (умов) кредитного договору в частині реквізитів для повернення коштів.

Пунктами 5.3, 5.4 Кредитного договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього договору повинну бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до Договору та складають його невід'ємну частину. Всі повідомлення, які направляються Сторонами одна одній у відповідності до Договору повинні бути у письмовій формі і будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або кур'єром за місцезнаходженням відповідної Сторони.

На порушення вказаних умов позивач не лише не уклав з відповідачем додаткових договорів, а й не повідомив його в установлений договором спосіб про зміну умов (пунктів) договору стосовно реквізитів для сплати коштів.

Тому, відповідач фактично був позбавлений можливості виконувати взяті на себе зобов'язання, а строк дострокового виконання боргових зобов'язань відповідачем по договору не настав. В даному випадку мало місце прострочення кредитора.

Крім того, перш ніж звернутися до суду позивач зобов'язаний вжити заходів щодо неналежного виконання договору купівлі-продажу між ПАТ «ОТП «Банк» та самим позивачем умов договору і належного повідомлення Боржника про заміну Стягучача та досудового врегулювання спору стосовно погашення заборгованості, і лише в разі не досягнення згоди по врегулюванню спору звернутися до суду.

Позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України не надав суду належних і допустимих доказів щодо розміру заборгованості відповідача за кредитним договором - детальний розрахунок заборгованості позичальника із вказівками про те, коли (в які дні місяці та роки) він погашав свою заборгованість, яка частина сплачених сум йшла на погашення тіла кредиту, а яка - на погашення відсотків і комісій, якими первинними платіжними документами підтверджується кожна сплата, чи повідомлявся відповідач про підвищення процентної ставки з 10,99 % до 14,99% , з якого часу процентна ставка була підвищена.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, з відповідними змінами та доповненнями (ухвали ВССУ від 15.06.2011, від 28.11.2012 року, реєстровий номер 27900436).

Тобто висновки позивача щодо розміру заборгованості по тілу кредиту ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням ст. 4 ст. 60 ЦПК України, і суд вважав що розмір заборгованості відповідача не доведено позивачем.

Таким чином, ТОВ «Факторинг Україна», в порушення вимог діючого законодавства, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

За відсутності таких доказів, як вважав суд першої інстанції, - не було підстав для задоволення позовних вимог.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Жили Павла Сергійовича - відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: -