АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/415/2015 Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
Категорія: 27 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця «16» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В.

Склярської І.В.

при секретарі Благовещенській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 березня 2008 року між ним та ВАТ «Кредобанк» (далі Банк), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», укладено кредитний договір №А150001, за яким позивач отримав 31500,00 доларів США на строк до 01 березня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних. Згідно умов договору, сплата відсотків за користування кредитом та погашення кредиту відбувається у валюті кредиту - доларами США.

На теперішній час у зв'язку зі світовою фінансовою кризою погіршився його матеріальний стан та він не в змозі здійснювати погашення кредиту в розмірі та у строки, передбачені договором. Зазначає, що зміна обставин є істотною в розумінні ст. 652 ЦК України та підставою для розірвання кредитного договору. Вважає, що відповідачем порушено вимоги постанови Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року про обов'язок попередити споживача про валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором. Також посилається на порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: на наявність несправедливих умов договору. Просив розірвати кредитний договір №А15001 від 21 березня 2008 року, укладений між сторонами.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 02.12.2014

року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання кредиту №А150001 від 21.03.2008 року, позивач отримав від ВАТ «Кредобанк» кредит в сумі 31500,00 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника. Кредит наданий на строк до 01.03.2023 року. Відповідно до п.3.9 поверненням суми кредиту здійснюється щомісячними рівними частинами по 176,00 доларів США.

Відповідно п.2.8 договору позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до пункту 9.6 договору про надання кредиту передбачено, що підписанням цього договору позичальник свідчить про те, що йому зрозумілі умови договору, діючі тарифи банку та загальна вартість кредиту.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що Банк виконав всі зобов'язання по договірним відносинам з позичальником (позивачем) щодо видачі кредиту, надавши обумовлені договором грошові кошти вказаній особі у повному обсязі, проти чого не заперечує і позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Чинним законодавством України не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні.

Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління Національного Банку України №496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, встановлюється щоденно. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України.

Отже, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та взявши на себе зобов'язання щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором мали виходити з того, що така зміна обставин - зміна курсу національної валюти України до долара США можливо настане, а тому повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Позивач мав можливість отримати кредит в національній валюті та уникнути валютних ризиків, крім того, після підвищення курсу долара по відношенню до гривні мав змогу звернутися з пропозицією до Банку про зміну умов кредитного договору.

В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при посиланнях на кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК України і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, а саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Суд не прийняв до уваги доводи позивача про відсутність у кредитному договорі вказівки про його попередження Банком, що він, споживач, несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором, оскільки необхідність включення цього положення в текст кредитного договору не ґрунтується на нормах права.

Оскільки позивачем не доведено сукупність обставин, встановлених ч.2 ст. 652 ЦК України, та несправедливість умов кредитного договору, суд відмовив позивачеві в задоволенні позову.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки доводи апеляційної скарги є тотожними доводам позовної заяви, яким суд дав належну юридичну оцінку, то ці доводи уваги колегією суддів не приймаються.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 19 лютого 2015 року

Ухвала набрала законної сили 16 лютого 2015 року

Суддя: І.В. Цуканова

Секретар судового засідання: О.О.Благовещенська