Номер провадження: 22-ц/785/25/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Гнесько Віти Григорівни та приватного нотаріуса Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, витребування 17/60 частин домоволодіння та стягнення суми, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2014 року, -

встановила:

11 липня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Гнесько Віти Григорівни та приватного нотаріуса Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, витребування 17/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами на розі АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30000грн.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 запропонував допомогу у підготовці документів для переведення частки з житлової споруди в нежитлове приміщення для здійснення підприємницької діяльності, повіз ОСОБА_10 до нотаріуса, де вона вважаючи, що підписує доручення на переведення житлового приміщення в нежиле підписала 22.02.2007 р. доручення в якому також було вказано право на відчуження її частки. Після розмови ОСОБА_10 з нотаріусом з тексту доручення були викреслені повноваження стосовно продажу частини будівлі.

28.02.2007 р. ОСОБА_3 як онук користуючись похилим віком ОСОБА_10, ввівши її в оману, знову повіз її до нотаріуса, де отримав від ОСОБА_10 доручення на відчуження 17/60 частин її квартири з правом передоручення.

02.03.2007 р. ОСОБА_3 передоручив свої повноваження щодо частини будинку на АДРЕСА_1, ОСОБА_4

15.03.2007 р. ОСОБА_10, будучи введена в оману, у віці 96 років знову дає доручення на відчуження 17/60 частин її квартири ОСОБА_3, про що взагалі не йшлося. Відповідач її обманув.

21.03.07 р. ОСОБА_4 продав 17/60 частин будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 за 30 000 грн. Після угоди купівлі-продажу ОСОБА_10 проживала у своїй квартирі.

05.07.2007 р., дізнавшись від свого другого онука позивача ОСОБА_2 про заяву, зареєстровану в реєстрі за № 955 скасувала довіреність від 28.02.2007 р. та на підставі заяви під № 956 довіреність від 15.03.2007 р. за № 270.

14.07.2007 р. ОСОБА_5 за договором дарування передала ОСОБА_6 17/60 частин будинку на АДРЕСА_1.

Крім того, представник позивача зазначив, що під час підписання довіреностей ОСОБА_10 згідно виписки з протоколу засідання лікувальної консультативної комісії № 4 від 13.01.2004 р та повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК ОСОБА_10 встановлено діагноз атеросклеротичного кардіосклероз, церебральний атероскліроз, дисциркуляторна ішимічна хвороба серця, атеросклероз аорти і коронарних артерій і рекомендовано постійне лікування, спостереження у кардіолога, невропатолога і систематичне лікування у терапевта. За довідкою МСЕК від 23.04.2004 р ОСОБА_10 є інвалідом першої групи у віці 96 років і потребує стороннього догляду. Більш того, враховуючи довідку, видану лікарем офтальмологом МЛ № 1 Курочкіним В.А, вона страждала на катаракту обох очей. Крім того нотаріус при вчиненні дії не надав їй можливості ознайомитись з документами, що підписувались, це лише зазначено у дорученнях. Також зі змісту заяв про скасування доручень вбачається, що в зв'язку з хворобою в її присутності підписував ОСОБА_14 Також доручення підписані криво в зв'язку з хворобою очей. Таким чином, ОСОБА_3 ввів ОСОБА_10 в оману користуючись її довірою.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Гнесько Віти Григорівни та приватного нотаріуса Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, витребування 17/60 частин домоволодіння та стягнення суми задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року 17/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4, діючим на підставі передоручення від ОСОБА_3, що діяв на основі довіреності від ОСОБА_10, та ОСОБА_5, зареєстрований приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. в реєстрі за №881.

Визнано недійсним договір дарування від 14.07.2007 року 17/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрований приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі за №1293.

Витребувано 17/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 із володіння ОСОБА_6 та повернуто у власність ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 30 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що надаючи доручення на право розпорядження належним їй нерухомим майном на ім'я ОСОБА_3 вона була введена ним в оману, оскільки не мала наміру відчужувати належну їй частину домоволодіння, а лише бажала оформити документи на переведення приміщень першого поверху частково із житлових приміщень у нежитлові, а тому визнав недійсними договір купівлі-продажу належної ОСОБА_10 частини домоволодіння, укладений 21 березня 2007 року на підставі оспорюваного доручення та договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 14 липня 2007 року, та витребував із володіння ОСОБА_6 отримане нею за названим договором майно і передав його у власність ОСОБА_2

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону, у зв'язку з чим рішення підлягає зміні з ухваленням нового рішення.

У відповідності до п. 3 ч.1ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Підставами для зміни рішення, визначеними п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність визнання договору купівлі-продажу 17/60 частин житлового будинку, належного ОСОБА_10 від 21 березня 2007 року недійсним, оскільки ОСОБА_10 наміру такого не мала, а була навмисно введена в оману ОСОБА_3 щодо суті правочину та вважала, що ОСОБА_3 та особа, якій він передоручив повноваження згідно до її доручення ОСОБА_4, оформлять документи на переведення частини її домоволодіння з житлового у нежиле і наміру укладати договори відчуження спірного домоволодіння не мають, у чому обидва вони запевнили ОСОБА_10

Виходячи з викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що майно вибуло із власності ОСОБА_10 поза її волею, а тому позов у цій частині задовольнив.

На думку судової колегії, районним судом підставно було задоволено позов про витребування майна з володіння ОСОБА_6, оскільки вона отримала його у дар від особи, яка не мала права його відчужувати.

У частині повернення спірного майна у власність ОСОБА_2 рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом, 17/60 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 належали на праві власності ОСОБА_10, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а значить це майно входить до складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_10

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 за життя заповіту не складала. Таким чином, майно що належало їй на момент смерті, згідно до ст. 1258 ЦК України спадкується спадкоємцями за законом почергово.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем, має право подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.(ст. 1297 ЦК України).

Згідно до діючого законодавства повноваженнями щодо видачі свідоцтв про право на спадкування нерухомого майна наділені лише нотаріуси, тобто передаючи у власність ОСОБА_2 нерухоме майно, що входить до складу спадку після смерті ОСОБА_10, районний суд вийшов за межі своєї компетенції і фактично здійснив розподіл спадкового майна без урахування прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, які могли звернутися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

Слід також зазначити, що стягнення судових витрат, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і підтверджені документально судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ст. 88 ЦПК України)., тобто не солідарно, а у частках. Солідарне ж стягнення судових витрат законом не передбачено. Тому у цій частині рішення слід змінити, вказавши що стягнення судових витрат слід провести з кожного з відповідачів у рівних частках.

Керуючись: п. 3 ч. 1 ст. 307; п. п. 3,4 ст. 309; 316; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2014 року - змінити. Скасувати його в частині повернення ОСОБА_2 17/60 частин домоволодіння на АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_10, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні цієї частини позову - відмовити.

Із абзацу 6 резолютивної частини рішення виключити слово "солідарно", замінивши його словами "у рівних долях".

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда