У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, сплачених за договором будівельного підряду та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2013 року вона уклала з відповідачем договір підряду на будівництво, відповідно до якого останній взяв на себе зобов'язання з виконання комплексних робіт по реконструкції та будівництву другого мансардного поверху з дахом та веранди належного їй з чоловіком житлового будинку АДРЕСА_1. На виконання умов підписаного договору підряду ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 кошти на придбання будівельних матеріалів у розмірі 9 200 доларів США, про що відповідач написав розписку. Зазначає, що всупереч ст. 526 ЦК України взятих на себе зобов'язань за договором підряду відповідач не виконав. 30 квітня 2013 року вона звернулася до відповідача з письмовою вимогою, у якій просила розірвати вказаний договір підряду на будівництво та повернути сплачені їй кошти за обумовленим договором у розмірі 9 200 доларів США, що еквівалентно 73 535 грн. Зазначеної суми підрядник не повернув, тому просила стягнути кошти у судовому порядку. Також зазначає, що їй такими діями відповідач завдав моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн. Посилається на те, що житловий будинок був без даху, внаслідок опадів почав руйнуватися, тому вважає, що відповідачем також спричинено матеріальної шкоди у розмірі 57 551 грн та 5 236 грн 32 коп. Просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 вересня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 безпідставно отримані кошти у розмірі 73 535 грн 60 коп., у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 62 787 грн 32 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року заочне рішення районного суду скасовано та постановлено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 73 535 грн 60 коп., сплачених за договором будівельного підряду. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі заочне рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що укладений договір в судовому порядку недійсним не визнавався, але в подальшому сторони вчинили дії, які свідчать про те, що відбулося розірвання договору за згодою сторін. Оскільки у такому випадку повинні застосовуватися правові наслідки його розірвання, які застосовуються незалежно від заявленої вимоги, оскільки є наслідком розірвання договору, тому відповідач повинен повернути позивачці сплачені йому кошти. Вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки з моменту припинення договірних правовідносин, обов'язок нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного позивачу майна покладається саме на нього, як власника такого майна. Також позивач не надала доказів того, що домовленість між сторонами передбачала відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта