Справа № 697/306/15-ц
№ пров. 2/697/237/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Хорошун О.В.

за участю секретаря - Десятник О.А.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Канівського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно, свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що проживала за адресою: АДРЕСА_1, яка залишила заповіт. Так, згідно заповіту складеного в м. Канів 17 жовтня 2008 року, ОСОБА_6 заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 наступним чином:1/2 частину - ОСОБА_4, 1/4 - ОСОБА_5 та 1/4- ОСОБА_3. При цьому, ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому 09 квітня 1988 року шлюбі з ОСОБА_3 про що свідчить відповідна відмітка в паспорті Позивача. На той час свідоцтва про шлюб не видавались і факт перебування у шлюбі підтверджувався відміткою в паспорті. Право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_6 набула в час, коли перебувала в зареєстрованому з позивачем шлюбі. Так, Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 видане 14.11.2007 виконавчим комітетом Келебердянської сільської ради ОСОБА_6. Свідоцтво було оформлено - на підставі договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку від 02 серпня 2000 року. Таким чином, на момент складання заповіту на весь будинок померла не врахувала, що Позивачу як її чоловіку належала частка у спільній сумісній власності подружжя. До того ж, Позивач постійно проживав з ОСОБА_6 до її смерті, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Келебердянської сільської ради Канівського району від 30.01.2015 № 38. У відповідності до отриманої через представника Позивача інформації з Комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (лист від 16 грудня 2014 року № 439), позивач отримав підтвердження того, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 було оформлене спадкодавцем за собою на час перебування у шлюбі з позивачем, що, як зазначалось, підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 виданим 14.11.2007 року виконавчим комітетом Келебердянської сільської ради. Позивач звертався до Державного нотаріусу Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. з приводу оформлення спадщини. Проте, державний нотаріус відмовився оформлювати свідоцтво про право на спадщину на належну частину будинку (3/4) у порядку спадкування за законом, мотивуючи відмову тим, що наявний заповіт, який в судовому порядку не визнаний недійсним. Оскільки спадковий житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 був набутий в період шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 шляхом купівлі, вказане майно за законом вважається об'єктом спільної сумісної власності подружжя. До того ж, жоден з подружжя не звертався до суду з питання визнання даного майна особистою власністю, отже встановлена законом презумпція виникнення права спільної сумісної власності не спростована незалежно від того, за ким з подружжя зареєстроване право власності на спільне майно. За таких обставин, з огляду на фактичні обставини, заповіт, що складений 17.10.2008р. ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України необхідно визнати недійсним. Оскільки вона вчинила розпорядження щодо належної чоловіку ОСОБА_3 частки в спільному сумісному майні, набутому під час шлюбу, а саме - 1/2 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд. Заповіт суперечить закону - ст.1226 Цивільного кодексу України, якою визначено право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності. ОСОБА_6 не була обмежена у дієздатності та мала право заповісти належну їй частку в праві спільної сумісної власності на свій розсуд. Проте, вона визначила спадкоємцями одразу трьох осіб, що унеможливлює визначення того, хто саме має спадкування і в яких частках. За таких обставин, оскільки заповіт має ознаки як такого, що має підстави для визнання його недійсним, спадкування має відбуватись за законом.

11.05.2015 р. позивачем подано заяву про уточнення позовних згідно якої останній просить суд визнати недійсним заповіт, складений 17 жовтня 2008 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на 1/2 частину, ОСОБА_4 Миколи Олексійовича Канівського району на 1/4 частину, ОСОБА_3 на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_3 прова власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходится АДРЕСА_1. Стягнути судові витрати з відповідачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України до початку розгляду справи по суті сторонам роз'яснено їх процесуальні права, а також про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідачів до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представники позивача не заперечують проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Канівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, про те, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

За змістом положень статей 3, 4 та 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб, не допускається зловживання право в інших формах.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 цього Кодексу, може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до його порушення.

Суд встановив, що спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.8), про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

За життя ОСОБА_6.17.10.2008 року склала заповіт, згідно з яким заповіла 1/2 частину налженого їй на праві власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, 1/2 частину, належного їй на праві власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знахиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Даний заповіт на прохання ОСОБА_6 складений з її слів, підписаний нею особисто та посвідчений 17.10.2008 року державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Стеблиною С.В ( а.с. 7 )

Статтею 3 ЦК України визначено перелік загальних засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність ( п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суд визнає заповіт недійсним.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо в книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на період складення заповіту ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому, 09.04.1988р. ВТЗАГС Чурапчинського району Якутської АРСР, шлюбі з ОСОБА_3 про що свідчить відповідна відмітка в паспорті (а.с. 16)

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_6 набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14.11.2007р., виданого виконкомом Келебердянської сільської ради (а.с.13)

Судом встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживав з ОСОБА_6 до її смерті, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Келебердянської сільської ради Канівського району, Черкаської області від 30.01.2015 № 38. (а.с.12)

В силу вимог статті 60 Сімейного кодексу України кожна річ, набута подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Оскільки житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, був набутий в період шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3, вказане майно за законом вважається об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому суд приходить до висновку з врахуванням положень ст. 70 Сімейного кодексу України розмір часток кожного з подружжя при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю є рівними, що розмір часток у ньому ОСОБА_3 та ОСОБА_6 становить по 1/2 кожного.

Згідно з ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення в натурі.

З матеріалів справи, зокрема, заповіту складеного та посвідченого 17.10.2008 р. (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_6 розпорядилася майном частка в якому належить ОСОБА_3 як другому з подружжя, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що заповіт в цій частині необхідно визнати недійсним.

В своїх позовних вимогах позивач просить визнати за ним право власності на весь житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1, суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вже зазначалося суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення в натурі.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними спорудами придбаний у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а тому кожному з них належить по 1/2 частині даного будинковолодіння.

ОСОБА_6 здійснила розпорядження своїм майном шляхом складення заповіту 17.10.2008р. та заповівши: 1/2 частину налженого їй на праві власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, 1/2 частину, належного їй на праві власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Отже беручи до уваги, що ОСОБА_6 належала 1/2 частина будинку якою вона мала право розпорядитися, то відповідно частка кожного з спадкоємців згідно заповіту повинна становити: ОСОБА_4 - 1/2 від 1/2 частини, що становить 2/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, ОСОБА_5 1/8 частина житлового будинку з надвірними спорудами, і ОСОБА_3 - 1/8 частина житлового будинку з надвірними спорудами, та за ОСОБА_3 повинно зберегтися право власності на 1/2 частину будинковолодіння як спільної сумісної власності подружжя, а тому частка останнього повинна складати 5/8 частин даного будинковолодіння.

Оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, оскільки вони знайшли частково свої підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ст.. 88 ПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_3, понесені останнім судові витрати по справі, які понесені останнім при поданні позову до суду в розмірі 3654,20 грн., що підтверджуються квитанціями (а.с. 1, )

Керуючись ст. ст. 6, 11 - 16, 20, 181, 203 - 205, 209, 210, 215, 316 - 321, 325, 328, 1216 - 1223, 1233 - 1235, 1247, 1248, 1257 ЦК України, ст.ст. 4,10, 11, 15, 57- 60, 88, 208 - 210, 212-215, 218, 292, 293 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним заповіт, складений 17 жовтня 2008 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на 1/2 частину, ОСОБА_5 на 1/4 частину, ОСОБА_3 на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 та 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. в м.Канів Черкаської області, що в загальному становить 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. в м.Канів Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. в м.Канів Черкаської області.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати по справі, які складаються з судового збору - 3654,20 грн. (Три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 20 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Головуючий О . В . Хорошун