АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7336/15
Справа № 643/8265/15-ц Головуючий 1 інстанції: Сиротников Р.Є.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Калюжної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень до позовної заяви, посилалась на те, що 28.08.2013 року вона позичила відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 грн., які ОСОБА_4 зобов'язався повернути до 23.05.2014 року, про що власноручно написав і підписав розписку від 28.08.2013 року. У встановлений строк відповідач гроші не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає.

Крім того, за домовленістю між сторонами від 01.09.2014 року ОСОБА_4 зобов'язався протягом двох місяців вжити всіх заходів щодо отримання позивачем правовстановлюючих документів на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1. Вказаний будинок позивач побудувала за власні кошти протягом 2014 року без належного дозволу.

Просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 28.08.2013 року в розмірі 20000 грн. та визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 230,8 кв.м., житловою - 91,9 кв.м.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за нею право власності на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 230,8 кв.м., в тому числі житловою площею 91,9 кв.м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права та є незаконним. Визнання права власності вважає безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, на протязі довгого періоду часу судові повідомлення про час слухання справи неодноразово поверталися без вручення в зв'язку зі сплином терміну зберігання, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи за нею право власності на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із того, що об'єкти самочинного будівництва можуть бути визнані власністю позивача в порядку ст. 376 ЦК України, відповідно до якої за вимогою власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб.

Але з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судовим рішенням встановлено, що за домовленістю між сторонами від 01.09.2014 року відповідач ОСОБА_4 взяв на себе обов'язок протягом двох місяців вжити всіх заходів щодо отримання ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1, який вона побудувала за власні кошти у 2014 році.

Відповідно до технічного висновку, який міститься на аркушах справи 10-18, експлуатація житлового будинку літ. "А-2" по АДРЕСА_1 можлива, дефектів у несучих конструкціях і фундаментах споруди не виявлено. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує надійну експлуатацію та безпеку для життя і здоров'я мешканців. Технічні рішення, прийняті при будівництві житлового будинку, відповідають вимогам діючих норм та правил державних стандартів будівельних, санітарних та протипожежних норм.

Проте, судом не перевірено той факт, що саме ОСОБА_3 було здійснено будівництво вказаного об'єкту, адже замовником зазначеного вище технічного висновку зазначена ОСОБА_5 (а.с.10).

Доказів на підтвердження того, що позивачка витрачала кошти на будівництво вказаного об'єкту, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 375 Цивільного кодексу України передбачено, що право зводити на земельній ділянці будівлі та споруди, право надавати дозвіл на будівництво на своїй земельній ділянці таких споруд іншим особам має власник земельної ділянки.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому порядку дозволи на забудову об'єкта містобудування та виконання будівельних робіт відповідно до ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій».

Будівництво зазначених приміщень здійснено позивачем за відсутності згоди власника земельної ділянки - Харківської міської ради; наявності дозвільної документації на будівництво, та за наслідками будівництва - документів, що засвідчують здачу спірного об'єкта в експлуатацію, обов'язковість яких передбачено з ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України" (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.26 Закону № 2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Судом не було залучено до участі у справі Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області для надання висновків на виконання своїх повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Виходячи із наведеного, колегія суддів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у частині визнання права власності на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду - скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді