Категорія 30 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Стадника І.М.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в особі Вінницького регіонального управління публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Кашпрук Тетяни Володимирівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в особі Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», про відшкодування моральної шкоди зазначавши в заяві, що 10.01.2014 року він здав на інкасо у Вінницьке регіональне управління ПАТ «УкрСиббанк» 500 доларів США, що підтверджується квитанцією №9 від 10.01.2014 року. Відповідно до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою правління НБУ №502 від 12.12.2002 року йому повинні були повернути вказану суму з урахуванням комісії уповноваженого банку. Позивачу було повідомлено, що кошти повернуть протягом не більше двох місяців від дня здачі. Однак, незважаючи на його неодноразові звернення до працівників Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк» з вимогою повернути валюту, кошти позивачу було повернуто лише після звернення до суду з позовом - 02.10.2014 року. В результаті незаконних дій відповідача він не мав можливості своєчасно отримати свої кошти. Він є інвалідом III групи, має безліч хронічних захворювань, постійно перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Такі незаконні дії відповідача негативним чином відобразились на характері захворювань позивача. Постійні хвилювання та стреси від незаконних дій відповідача призвели до того, що захворювання позивача ускладнилися, він втратив сон, постійно переживав за свої кошти, відчував постійний стрес та нервозність, відчував себе ошуканим. Вважає, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду у розмірі 8000 гривень, яку він просить стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», в особі Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» (61050 м. Харків, просп. Московський, 60, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 в м. Вінниці, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в розмірі 50 (п'ятдесят) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд прийшов до висновку про те, що відповідач в порушення вимог Положення про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, несвоєчасно виплатив позивачу відшкодування по банкнотам прийнятим на інкасо, заподіявши таким чином моральну шкоду позивачу.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В роз'ясненнях п.п.3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що 10.01.2014 року ПАТ «УкрСиббанк», в особі Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», були прийняті на інкасо від ОСОБА_2 банкноти в сумі 500 (п'ятсот) доларів США. На підтвердження прийняття банкнот позивачу ОСОБА_2 було видано квитанцію від 10.01.2014 року за встановленою Національним банком України формою. Конкретний строк, протягом якого позивачу має бути здійснена виплата за прийнятими на інкасо банкнотами сторонами у справі не обговорювався та конкретний строк не зазначався у квитанції про прийняття банкнот на інкасо.

Відповідно до п.11 розділу II «Порядок організації роботи банків, фінансових установ з готівковою іноземною валютою» Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 року №502, банк, фінансова установа мають право здійснювати обмін зношених банкнот іноземних валют на умовах, що визначаються ними разом із банком-кореспондентом, та в порядку, визначеному для виконання операцій з приймання іменних чеків на інкасо, установленому в нормативно-правовому акті Національного банку України, що регулює порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України.

Згідно п.2 розділу I «Загальні положення» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №174, предметом її регулювання є такі касові операції як, зокрема, прийняття на інкасо банкнот іноземних держав та іменних чеків. Операції з приймання на інкасо банкнот іноземних держав здійснюються в порядку, передбаченому для операцій із приймання іменних чеків на інкасо в главах 4-6 Положення про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2000 року №520, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.01.2001 року за №152/5343 (із змінами). Ці операції здійснюються з оформленням квитанції та реєстру приймання на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22, 23).

Відповідно до п.3.4 Положення №520 передбачено, що зарахування коштів та видача готівки за інкасовим чеком здійснюється банками (установами) після одержання відшкодування за чеком платника.

Порядок виплати коштів регламентується, зокрема, п.п.6.1, 6.3 Положення №520, відповідно до яких після одержання коштів за чеками від платника банк (установа) за попередньою домовленістю з власником чеків повідомляє його телефоном або письмово за адресою. що зазначена власником чеків у заяві, про приймання чеків до сплати на інкасо, про надходження коштів та про назву та місцезнаходження банку (установи), до якого потрібно звернутися для одержання цих коштів. Сума чека виплачується чекодержателю за вирахуванням усіх комісійних винагород. Сплата чекодержателю за чеком відбувається при пред'явленні ним: паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та за наявності квитанції, що була видана банком (установою) клієнту при прийнятті чека до сплати на інкасо.

При цьому, нормативно-правовими актами не встановлений конкретний період, строк, протягом якого банком мають бути виплачені грошові кошти з моменту одержання на інкасо банкнот іноземних держав. Такий строк залежить від фактичного одержання відшкодування від іноземного банку та не залежить від банку, який прийняв банкноти на інкасо.

Відповідно до зазначених вище нормативних документів та відповідно до Банкнотної угоди, укладеної 12.12.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Райффайзен банком, відповідач прийняті на інкасо банкноти від позивача 25.04.2014 року були передані до іноземного банку, що підтверджується видатковим позабалансовим ордером №196 від 25.04.2014 року.

23.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до начальника Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк» про повернення йому в найкоротший термін переданих на інкасо 500 доларів США.

Листом начальника управління якості клієнтського обслуговування ПАТ «УкрСиббанк» Середи В.М. від 08.05.2014 року ОСОБА_2 повідомлено, що отримані від позивача валютні кошти (банкноти) були відправлені до США з метою здійснення їх перевірки банком і до цього часу кошти відповідач не отримав.

23.05. 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» отримало грошове відшкодування і в порядку, передбаченому Положенням №520 повідомило про це позивача ОСОБА_2

При першому особистому зверненні позивача ОСОБА_2 до Вінницького регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», а саме 02.10.2014 року, кошти позивачу були виплачені в повному обсязі.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що під час прийняття валютних коштів на інкасо та при здійсненні виплат позивачу за прийнятими на інкасо банкнотами іноземних держав відповідач правомірно керувався Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2000 року №520.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Натомість, позивач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, що внаслідок порушення відповідачем норм Положення про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2000 року №520 або порушенням інших нормативно-правових актів, якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами у справі, позивачу була заподіяна моральна (немайнова) шкода.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди має бути прямо передбачена нормами відповідного матеріального закону на підставі якого суд вирішує справу.

Приймаючи до уваги, що правовідносини які виникли між сторонами у даній справі є договірними, тому відшкодування моральної (немайнової) шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в силі залишатись не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами у справі провести у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовільнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в особі Вінницького регіонального управління Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 55 (п'ятдесят п'ять) гривень.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Стадник І.М.