Справа № 215/1741/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Поліян І.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду зі вказаним позовом і просить стягнути на свою користь з відповідача 9577,82 грн. на відшкодування майнової шкоди та 500000 грн. моральної шкоди, заданої смертю її сина - ОСОБА_5, посилаючись на те, що 22 серпня 2005 року, приблизно о 02-00, в приміщенні бару «Калев», охоронець бару ОСОБА_3 побив ОСОБА_5, в результаті чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забитої рани потиличної області, крововиливи у мякі покриття правої тімяної області, перелому кісток основи черепа та пошкодження вмісту головного мозку, що входять в комплекс закритої черепно-мозкової травми, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. 10.03.2011 р. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу винесено вирок, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України. По кримінальній справі вона визнана потерпілою.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 був поміщений у 2-у міську лікарню м. Кривого Рогу, де йому проводилося лікування. На придбання лікарських засобів нею було витрачено: 25.08.2005 р. 309,55 грн.; 26.08.2005 р. 58,21 грн.; 27.08.2005 р. 86,70 грн.; 28.08.2005 р. 93,14 грн., всього на суму 547,60 грн.. 28 серпня 2005 р. ОСОБА_5, внаслідок отриманих травм помер і 01 вересня 2005 р. його було поховано на кладовищі у м. Кривому Розі. На поховання нею витрачено 1245 грн., що підтверджується рахунком № 0369 від 30.08.2005 р. похоронного бюро «Едем». Після похорону ОСОБА_5 був проведений поминальний обід в кафе «Фантазія», на що нею було витрачено 653,62 грн., що підтверджується рахунком № 1 від 01.09.2005 р..

06.09.2005 р. був проведений поминальний обід на 9 днів з дня смерті ОСОБА_5, на проведення якого нею було придбано у кафе «Фантазія» продукти харчування, на що витрачено 67,60 грн., що підтверджується чеком № 1 від 06.09.2005 р.. В серпні 2006 року вона на могилі сина встановила памятник, на що витратила 7064 грн., згідно накладної № 4 від 22.08.2006 р. та товарного чеку.

Крім того, їй зазначеним злочином завдано моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях у зв'язку з тим, що вона втратила свого єдиного сина, що стало глибоким психологічним потрясінням, яке порушило нормальний спосіб життя, повністю зруйнували сформований побут і багато планів на майбутнє. Вона, проживаючи постійно у Німеччині, внаслідок загибелі сина в Україні, змушена була його поховати в м. Кривому Розі, що ще більше посилює її моральні та душевні страждання, так як вона позбавлена можливості відвідувати і доглядати за могилою єдиного сина. Заподіяну моральну шкоду оцінює у 500000 грн..

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач і його представник позов визнали частково, а саме майнову шкоду в сумі 8265,22 грн., а моральну шкоду вважають завищеною, зазначивши, що визнаються суми понесених витрат на лікування ОСОБА_5, поминальний обід у день його поховання та встановлення памятника на його могилі. Також вказали, що витрати на поховання ОСОБА_5, понесені згідно рахунку не позивачем, а ОСОБА_6, який не є стороною в справі, а відшкодування витрат на поминальний обід (9 днів) не передбачено законодавством.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи-докази: копії: паспорту ОСОБА_7; відмітки у паспорті ОСОБА_4; чеків; рахунку № 1 від 06.09.2005 р.; рахунку № 1 від 28.08.2006 р.; товарного чеку ПП «ОСОБА_8В.»; рахунку № 1 від 01.09.2005 р.; накладної № 4 від 22.08.2006 р.; рахунку № 0369 від 30.08.2005 р.; вироку від 10.03.2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12-21), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

10.03.2011 р. вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 був визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, а саме за умисне заподіяння 22.08.2005 р. ОСОБА_5 сину позивача, тілесних ушкоджень, які 28.08.2005 р. спричинили смерть ОСОБА_5.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 був поміщений у 2-у міську лікарню м. Кривого Рогу, де йому проводилося лікування. На придбання лікарських засобів позивачем було витрачено: 25.08.2005 р. 309,55 грн.; 26.08.2005 р. 58,21 грн.; 27.08.2005 р. 86,70 грн.; 28.08.2005 р. 93,14 грн., всього на суму 547,60 грн.. На поховання ОСОБА_5, згідно до рахунку № 0369 похоронного бюро «Едем» від 30.08.2005 р. ОСОБА_6 було витрачено 1245 грн..

Після похорону ОСОБА_5, в цей же день був проведений поминальний обід в кафе «Фантазія», на що ОСОБА_9 було витрачено 653,62 грн., що підтверджується рахунком № 1 від 01.09.2005 р..

06.09.2005 р. був проведений поминальний обід на 9 днів з дня смерті ОСОБА_5, на проведення якого ОСОБА_9 було придбано у кафе «Фантазія» продукти харчування, на що витрачено 67,60 грн., що підтверджується чеком № 1 від 06.09.2005 р.. В серпні 2006 року ОСОБА_10 на могилі сина встановила памятник, на що витратила 7064 грн., згідно накладної № 4 від 22.08.2006 р. та товарного чеку.

У відповідності до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'' від 27.03.1992 року № 6, передбачено, що у випадку смерті потерпілого, організація або громадяни, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка понесла ці витрати.

Зважаючи на це, суд вважає підтвердженим право позивача на відшкодування витрат, понесених у зв'язку з лікуванням потерпілого, його смертю, похованням та спорудженням пам'ятника після смерті ОСОБА_5, та обов'язок відповідача відшкодувати дані витрати.

Але, стаття 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу'' визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Після дослідження, оцінки доказів у справі та аналізу вказаного законодавства, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 ч. 4 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими і вони свідчать про необхідність часткового задоволення позову.

Тому, безумовному відшкодуванню підлягають витрати: - на лікування ОСОБА_5 з моменту його травмування до моменту його смерті, в повному обсязі;

- на встановлення надгробного памятника.

Беручи до уваги той факт, що проведення поминального обіду після поховання померлого є традиційним для місцевості м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, його було проведено безпосередньо в день обряду поховання та ці витрати не оспорюються відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на проведення поминального обіду в розмірі 653,62 грн., які підтверджуються рахунком № 1, виданим кафе «Фантазія» від 01.09.2005 р..

Втім, суд вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні витрат на придбання продуктів на суму 67,60 грн., які, як зазначає позивач ОСОБА_10, були придбані та використані для поминання померлого на 9 днів смерті, оскільки поминання померлого на 9 днів, хоча і є певним обрядом, втім, воно не проводиться в день поховання, та не може бути відшкодовано зважаючи на положення ст. 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу''.

Із аналізу положень ст. 1201 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", слідує, що відшкодування витрат на поховання має право вимагати саме та особа, яка зробили (понесла) ці витрати, а це відносно витрат на поховання за рахунком № 0369 від 30.08.2005 р. похоронного бюро «Едем» є ОСОБА_6, а не позивач матір загиблого, тому у відшкодуванні цих витрат потрібно відмовити.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ".

Зокрема, судом при визначенні розміру морального відшкодування на користь позивача приймається до уваги:

- характер правопорушення, а саме ту обставину, що моральна шкода позивачу завдана вчиненням злочину, внаслідок якого син позивача помер;

- глибину душевних страждань позивача;

- ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду;

- порушення життєвих стосунків позивача, пов'язаних зі смертю сина;

- час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приймаючи до уваги, що взагалі неможливе відновлення попереднього становища, оскільки моральну шкоду їй спричинено смертю сина, тому її душевні переживання будуть завжди і їх ступінь не зменшується.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а розмір відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 200000 грн., враховуючи, за яких обставин вчинено злочин, тривалість моральних страждань позивача, негативних наслідків, які настали для неї зі смертю сина та виходячи з вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 487,20 грн. судового збору, від сплати якого звільнений позивач при подачі позову.

На підставі викладеного, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1201 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 8265 грн. 22 коп. на відшкодування майнової шкоди, 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 208265 грн. 22 коп. без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп..

Рішенняможе бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: