Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Вісті-Інформ» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на прес-конференції у м. Запоріжжі у прес-центрі «ТЕЗИС» ОСОБА_4 поширив відносно нього наступну інформацію (мовою оригіналу):

«В 2010-ом, после того як ОСОБА_3 пришел к моему брату и предложил схему «левой» водки, чтобы они здесь в Запорожье это налаживали и выкручивали всем руки - мой брат полностью от этого отказался, после этого возник первый конфликт»;

«По поводу ОСОБА_8 с ОСОБА_3. ОСОБА_8 всегда хотел и пытался продвинуть сюда ОСОБА_3, для того чтобы он стал здесь неким «смотрящим» и для этого было выдвинуто требование, или, ну, как бы просьба, чтобы мой брат решил его вопросы - все санкции как бы налоговые, которые были ему выдвинуты, там на миллионы гривен, через председателя Запорожского административного суда - мой брат отказался это делать, после чего я также считаю, что это могло быть определенным конфликтом».

У подальшому ця ж інформація була поширена в Інтернеті через інтернет-сторінки ОСОБА_5 та ТОВ «Вісті-Інформ».

Позивач зазначав, що з виступу ОСОБА_4 на прес-конференції вбачається, що цей виступ присвячений питанням, які пов'язані з братом відповідача та його діяльністю у м. Запоріжжі в період з 2010 по 2013 роки, а також взаємовідносинам брата з певними особами. На його думку, ОСОБА_4 мав на меті охарактеризувати конфлікти свого брата, ОСОБА_7, які могли спричинити замах на його життя, у зв'язку із цим описуються характер та напрямки конфліктних стосунків брата відповідача з ним, який, вважав ОСОБА_4, мав на меті здійснити у соціальному просторі за допомогою брата відповідача низку неморальних та протизаконних дій.

Негативний характер інформації, поширений у такий спосіб, порушує його особисті немайнові права, а саме порочить його честь, гідність та ділову репутацію, враховуючи те, що він є особою, відомою майже кожному мешканцю м. Запоріжжя та досить відомою в Україні, є особою публічною, бізнесменом, благодійником, меценатом, оскільки є власником однієї з найбільших у світі компаній з виробництва та дистрибуції алкогольних напоїв, яка кожного року на світових першостях між горілчаними виробами різних брендів займає перші місця, при цьому основним критерієм оцінювання є якраз якість такої продукції. У результаті поширення широкому колу осіб недостовірної інформації про нього, у якій він звинувачується у вчиненні протиправної та незаконної поведінки з наведенням конкретних фактів йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінив у 300 тис. грн.

З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, указану інформацію; зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Вісті-Інформ» протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду у справі спростувати у такий же спосіб, у який вона була поширена недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 указану інформацію, та з посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення, і суд, що виніс рішення, із заголовком наступного змісту: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно ОСОБА_3» без редагувань, зауважень, заперечень, коментарів тлумачень, думок від імені ОСОБА_4, Інформаційного агентства «Тезіс-Інформ» та будь-яких інших осіб; заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Вісті-Інформ» розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, тощо) недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 указану інформацію.

Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 300 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, зазначивши при цьому, що поширена ним недостовірна інформація через мережу Інтернет та телебачення була сприйнята необмеженим колом осіб, що спричинило йому моральні страждання та нервові переживання, які він має намір витратити на відновлення своєї ділової репутації та на доброчинні цілі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, наступну інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі у прес-центрі «ТЕЗИС»:

«В 2010-ом, после того як ОСОБА_3 пришел к моему брату и предложил схему «левой» водки, чтобы они здесь в Запорожье это налаживали и выкручивали всем руки - мой брат полностью от этого отказался, после этого возник первый конфликт»;

«По поводу ОСОБА_8 с ОСОБА_3. ОСОБА_8 всегда хотел и пытался продвинуть сюда ОСОБА_3, для того чтобы он стал здесь неким «смотрящим» и для этого было выдвинуто требование, или, ну, как бы просьба, чтобы мой брат решил его вопросы - все санкции как бы налоговые, которые были ему выдвинуты, там на миллионы гривен, через председателя Запорожского администативного суда - мой брат отказался это делать, после чего я также считаю, что это могло быть определенным конфликтом».

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Вісті-Інформ» протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати у такий же спосіб, у який вона була поширена недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 наступну інформацію:

«В 2010-ом, после того як ОСОБА_3 пришел к моему брату и предложил схему «левой» водки, чтобы они здесь в Запорожье это налаживали и выкручивали всем руки - мой брат полностью от этого отказался, после этого возник первый конфликт»;

«По поводу ОСОБА_8 с ОСОБА_3. ОСОБА_8 всегда хотел и пытался продвинуть сюда ОСОБА_3, для того чтобы он стал здесь неким «смотрящим» и для этого было выдвинуто требование, или, ну, как бы просьба, чтобы мой брат решил его вопросы - все санкции как бы налоговые, которые были ему выдвинуты, там на миллионы гривен, через председателя Запорожского администативного суда - мой брат отказался это делать, после чего я также считаю, что это могло быть определенным конфликтом»

З посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення, і суд, що виніс рішення, із заголовком наступного змісту: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно ОСОБА_3» без редагувань, зауважень, заперечень, коментарів тлумачень, дімок від імені ОСОБА_4, Інофрмацінйого агентства «Тезіс-Інформ» та будь-яких інших осіб.

Заборонено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Вісті-Інформ» розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, тощо) недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 наступну інформацію:

«В 2010-ом, после того як ОСОБА_3 пришел к моему брату и предложил схему «левой» водки, чтобы они здесь в Запорожье это налаживали и выкручивали всем руки - мой брат полностью от этого отказался, после этого возник первый конфликт»;

«По поводу ОСОБА_8 с ОСОБА_3. ОСОБА_8 всегда хотел и пытался продвинуть сюда ОСОБА_3, для того чтобы он стал здесь неким «смотрящим» и для этого было выдвинуто требование, или, ну, как бы просьба, чтобы мой брат решил его вопросы - все санкции как бы налоговые, которые были ему выдвинуты, там на миллионы гривен, через председателя Запорожского администативного суда - мой брат отказался это делать, после чего я также считаю, что это могло быть определенным конфликтом».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 300 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на ч. 3 ст. 277 ЦК України. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Інші учасники процесу судові рішення не оскаржили, тому судові рішення в їх частині не переглядаються (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на прес-конференції у м. Запоріжжі у прес-центрі «ТЕЗИС» ОСОБА_4 поширив відносно ОСОБА_3 інформацію, яка наведена вище, та зафіксована оглянутим в судовому засіданні відеозаписом прес-конференції (диск). У подальшому зазначена інформація була поширена в мережі Інтернет через інтернет-сторінки ОСОБА_5 та ТОВ «Вісті-Інформ».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що поширена ОСОБА_4 інформація про позивача, є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. При цьому зазначив, що вказана інформація не є оціночним судженням автора, а є твердженням про конкретні факти, які звинувачують позивача у незаконній діяльності та протиправній поведінці. При визначенні розміру моральної шкоди суд керувався доказами, наданими позивачем, а також вимогами розумності і справедливості. Крім того, апеляційний суд виключив з мотивувальної частини посилання місцевого суду на ч. 3 ст. 277 ЦК України, яка раніше була виключена з кодексу.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, які судами встановлені відповідно до вимог цивільного процесуального закону, наданим сторонами доказам суд дав належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України), а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Разом з тим колегія суддів вважає, що є підстави для зменшення розміру моральної шкоди та судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Отже, спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Разом з тим статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

У п. 19 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Врахувавши зазначені вище положення закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суди дійшли вірного висновку про те, що поширена ОСОБА_4 інформація про позивача, є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. При цьому зазначив, що вказана інформація не є оціночним судженням автора, а є твердженням про конкретні факти, які звинувачують позивача у незаконній діяльності та протиправній поведінці, зокрема в тому, що ОСОБА_3 спробував організувати незаконні оборудки на ринку горілчаних напоїв, чинити тиск на соціальне середовище м. Запоріжжя, а також на судові органи, що є недопустимим у правовій державі, з метою ухилення від податків. Такого висновку суди дійшли на підставі аналізу спростованої інформації в контексті всього виступу, а також з урахуванням висновку спеціаліста-лінгвіста, оціненому як письмовий доказ.

Доводи касаційної скарги про те, що диск відеозапису є неналежним доказом, безпідставні, оскільки такий доказ відповідає всім вимогам ст. ст. 57-59, 65 ЦПК України, тобто є речовим доказом, який містить фактичні дані про обставини, які мають значення для справи. Крім того, відповідачем не заперечується сам факт проведення прес-конференції. Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Разом з тим колегія суддів вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди суди не в повній мірі врахували положення ст. 23 ЦК України, роз'яснення, що надані судам у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема не врахували засади справедливості, добросовісності та розумності, а розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди має бути зменшено до 50 тис. грн.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судом повно та правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню в частині розміру моральної шкоди та судового збору з ухваленням нового рішення в цій частині.

В іншій частині судові рішення відповідають вимогам закону, тому згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2014 року змінити. Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, до 50 тис. грн і судовий збір до 500 грн.

У решті рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта