Справа № 344/6479/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2181/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника УПФУ в м. Івано-Франківську Остафійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про встановлення факту перебування на утриманні, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 серпня 2015 року в задоволенні вимог заяви ОСОБА_2, заінтересована особа - управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про встановлення факту перебування на утриманні - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після смерті чоловіка, який отримував пенсію відповідно до цього Закону, вона має право на одержання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, як дружина померлого, яка перебувала на його утриманні.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до положень ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України на день смерті чоловіка вона була непрацездатною та проживала до дня смерті чоловіка в с. Малин; з 13.06.2009 року отримувала пенсію, яка витрачалась нею на оплату комунальних послуг квартири АДРЕСА_1.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просила скасувати, та ухвалити нове рішення, про задоволення заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Представник управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську доводи апеляційної скарги не визнала, просить її відхилити, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, доводи представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає, до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про встановлення її факту перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_6 Встановлення вказаного факту необхідно їй для зміни підстав пенсійного забезпечення з пенсії за віком, на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту перебування заявника на утриманні свого чоловіка ОСОБА_6 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.75 Сімейного кодексу України, на яку посилалася ОСОБА_2, оскаржуючи рішення суду, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є пенсіонером, і з 13.06.2009 року їй було призначено пенсію при повному стажі.

При цьому пенсія, яку отримувала позивач, була вищою ніж прожитковий мінімум, встановлений державою для непрацездатних громадян.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що отримання ОСОБА_2 пенсії, у встановлених межах дозволяло забезпечувати її особисті потреби.

В судовому засіданні апеляційної інстанції заявник визнала, що доказів на підтвердження інших регулярних видатків, скажімо пов'язаних із станом здоров'я чи іншими потребами, які б фінансувалися за рахунок коштів чоловіка - ОСОБА_6, вона не має.

За встановлених обставин та з урахуванням наведених норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних належних та допустимих доказів, як того вимагає закон: ст. ст. 57-60 ЦПК України, на підтвердження своїх вимог щодо перебування на утриманні ОСОБА_2 не надала.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 серпня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв