Справа № 381/825/15 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/2463/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 1 14.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності та стягнення моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про скасування реєстрації права власності та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку пл. 0,3377 га., на якій цей будинок розташований, та земельну ділянку пл. 2,9818 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після її смерті прийняли діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки по ? частин кожний, в зв'язку з відсутністю документа на спадковий будинок право власності по ? частині цього будинку за кожним із спадкоємців було визнано в судовому порядку; його право власності на ? частину будинку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте у державній реєстрації його права на ? частину земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва йому було відмовлено з посиланням на те, що державна реєстрація права власності на всю земельну ділянку здійснена на ім'я відповідача ОСОБА_3 Набуте ним право власності на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_3 безпідставно не визнається та оспорюється з 2012 року, що призвело до втрат немайнового характеру, зокрема проблематизації його життя, психотравмування, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків тощо, діями відповідача ОСОБА_3 йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 6000 грн. Просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку пл. 2,9818 га. із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зобов'язати реєстраційну службу виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку пл. 2,9818 га., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом про скасування реєстрації права власності та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції є суб'єктом владних повноважень, а ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, з огляду на це позовна заява підлягає розгляду за правилами іншого виду судочинства.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та в результаті порушення та неправильного застосування судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 15 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог, позивач звернувся із вимогою до Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції як суб'єкта владних повноважень по державній реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, який, на переконання позивача, протиправно відмовив йому у державній реєстрації права власності на належну йому частину земельної ділянки, при цьому позивач просить визнати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 незаконною і зобов'язати суб'єкта владних повноважень виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3

Крім того, позивачем заявлено вимогу до фізичної особи ОСОБА_3, яка, за позицією позивача, протиправно не визнає його право власності на дану земельну ділянку, намагається позбавити його права на спадкове майно і ввела державного реєстратора в оману, унеможлививши реєстрацію його законного права власності, чим позивачу спричинено моральну шкоду, при цьому позивач просить стягнути із даного відповідача на його користь 6000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги складаються із вимог публічного-правового характеру, оскільки позивач не просить визнати за ним певне право, а оскаржує дії суб'єкта владних повноважень, прийняті в межах його компетенції, при цьому вимог щодо вирішення цивільно-правового спору позивачем не заявлено, тобто спір про право в даній частині відсутній, та із вимог приватного характеру до фізичної особи, яка, на думку позивача, заподіяла йому моральну шкоду. Вимоги позивача до фізичної особи про відшкодування моральної шкоди взагалі були залишені судом поза увагою.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Однак судом першої інстанції при вирішенні питання про можливість відкриття провадження в справі зазначене було залишено поза увагою.

Так, судом не з'ясовано, чи є заявлені позивачем вимоги взаємопов'язані між собою, чи можливий в даному випадку окремий розгляд позовних вимог публічно-правового характеру та приватноправового характеру, оскільки після з'ясування даних обставин відповідно до вимог ст. 122 ЦПК України можливо зробити висновок про відкриття провадження в справі в цілому або в частині вимог до фізичної особи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки при постановленні ухвали судом першої інстанції був порушений порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.