Справа № 372/5906/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/1936/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі за позовом прокурора Київської області в інтересах Держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року прокурор в інтересах Держави звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що в ході проведеної прокуратурою перевірки було встановлено, що Обухівською районною державною адміністрацією Київської області в порушення діючого земельного законодавства було передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10,, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 земельні ділянки в адміністративних межах Козинської селищної ради загальною площею 12,3637 га.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 28.09.2009 року №1204 затверджено матеріали попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 159-ти громадянам (зокрема і відповідачам) для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради.

Пунктом 1,3 розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1692 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, вилучено ділянки загальною площею 12,3637 га із користування ТОВ «Лотос», ТОВ «Альфа-плюс», ТОВ «Затишне», ТОВ «Дана», ТОВ «ОК-інвест», ЗАТ «ТІЗ-Топаз» та передано єдиним масивом безоплатно у власність громадянам ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства.

15.03.2010 року на підставі зазначеного розпорядження відповідачі отримали державні акти на вказані земельні ділянки. В подальшому відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок та проставляння відміток на державному акті на право власності на земельні ділянки ОСОБА_9 продав земельну ділянку - ОСОБА_2, ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_4, а ОСОБА_11 продав земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Прокурор вважає передачу спірних земель у власність громадянам незаконною у зв'язку з наступними підставами:

1. Передача зазначених земельних ділянок здійснювалася відповідно до проекту відведення, розробленого ТОВ «Геоверв». В той же час, як було встановлено в ході перевірки, зазначене товариство вказаний проект не розробляло.

2. Спірні земельні ділянки знаходяться в межах смт. Козин, відтак право розпоряджатися вказаними землями має лише відповідна сільська рада, в той час як фактично рішення про виділення громадянам землі було прийняте районною державною адміністрацією.

3. Земельні ділянки, передані є єдиним масивом площею 12,3637 га, є землями водного фонду. Ні на час прийняття оскаржуваного рішення, ні на даний час законом не передбачено право органів влади безоплатно надавати землі водного фонду для ведення особистого селянського господарства.

4. Не можуть передаватися з державної у приватну власність земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об'єктів, або на земельних ділянках дна водних об'єктів. В той же час частина спірних ділянок була штучно створена, намита. Відтак фактично були передані землі дна водного об'єкту.

На підставі наведеного просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28.09.2009 року №1204 та від 21.12.2009 року №1692, визнати недійсними зазначені вище державні акти відповідачів, витребувати земельні ділянки з незаконного володіння та визнати право власності на них за територіальною громадою в особі Козинської селищної ради.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28.09.2009 року №1204 та від 21.12.2009 року №1692, визнання недійсними державних актів відповідачів, витребування земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів були задоволені, у задоволенні вимог про визнання за територіальною громадою в особі Козинської селищної ради права власності на вказані земельні ділянки відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтував її тим, що усі оспорювані правочини на момент їх вчинення повністю відповідали вимогам закону, ОСОБА_13 є добросовісним набувачем, тому не можна витребовувати у неї земельні ділянки, придбані відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, зазначає, що твердження прокурора про наявність прибережної захисної смуги не підтверджені належними доказами, зокрема, відсутній окремий проект землеустрою щодо встановлення меж, розміру прибережної захисної смуги. Вказує, що у розумінні ст.176 ЗК України органом, уповноваженим здійснювати розпорядження спірними земельними ділянками, є Обухівська районна державна адміністрація, а не Козинська селищна рада, тому адміністрацією прийняті оспорювані розпорядження в рамках своїх повноважень та у відповідності до вимог закону. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виділення спірних земельних ділянок у приватну власність громадян відбулася з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації щодо зазначених ділянок підлягають визнанню недійсними та скасуванню, видані на підставі цього державні акти на спірні земельні ділянки підлягають визнанню недійсними, а самі землі підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння. Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.ст.203, 215, 216 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

У відповідності до положень законодавства, зокрема ст. 118 ЗК України, надання земель у власність громадян здійснюється виключно на підставі відповідним чином розробленого уповноваженою організацією проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Як було встановлено в ході розгляду справи, наявний в документах щодо надання спірної землі у власність відповідачів проект відведення, розроблений від імені ТОВ «Геоверв», фактично даним товариством не розроблявся. Таким чином відведення землі відбулося з грубим порушенням встановленої законом процедури, що зумовлює наявність підстав для визнання такої передачі землі недійсною. Оскільки недійсним є правочин щодо передачі землі у власність громадян, недійсними є й послідуючі правочини щодо оформлення та подальшої передачі прав на ці землі.

Знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи й посилання прокурора на інші порушення вимог законодавства при приватизації спірної землі, зокрема щодо того, що райдержадміністрація, виходячи за рамки наданих їй повноважень, прийняла рішення щодо передачі землі, яка знаходилася в територіальних межах смт. Козин та перебувала в розпорядженні відповідної сільської ради.

Не передбачає законодавство України, що діяло як на час прийняття оскаржуваного рішення, так і на даний час, права органів влади безоплатно надавати землі водного фонду для ведення особистого селянського господарства. При цьому колегія суддів апеляційного суду критично оцінює посилання апелянта на неможливість віднесення спірних земель до складу земель водного фонду через відсутність відповідного проекту їх відведення, оскільки таке віднесення здійснюється за встановленими законом нормативами і не залежить від того, чи було фактично виготовлено відповідний проект. Крім того, заслуговують на увагу й посилання позивача на те, що передані у приватну власність землі частково були намиті, відтак фактично відбулася передача землі дна водного об'єкту, що прямо заборонено законом.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді