Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого - судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я

у присутності представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності майна подружжя, -

встановив:

Позивачка звернулася в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності майна подружжя. Позов мотивує тим, що за час шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин «31» травня 2000р. за спільні кошти родини було придбано житловий будинок за адресою: вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області за договором обміну зареєстрованого за № 831, та який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Також за наслідками придбання вказаного будинку було приватизовано земельну ділянку площею 0,0662 га (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що розташована по вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області.

Вказані вище обєкти нерухомості були придбані за спільні кошти подружжя, але так як усіма справами займався Відповідач, будинок разом із земельною ділянкою були оформлені на імя ОСОБА_3.

Зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, з урахуванням фактичного припинення шлюбних відносин, Відповідач відмовляється добровільно переоформити частини будинку та земельної ділянки на Позивачку. Враховуючи наведене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на частку та виділити їй таку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши позицію представника позивача, який погодився на розгляд справи у відсутності відповідаач, дослідивши заяву та вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, щоза час шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин «31» травня 2000р. за спільні кошти родини було придбано житловий будинок за адресою: вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області за договором обміну зареєстрованого за № 831, та який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Також за наслідками придбання вказаного будинку було приватизовано земельну ділянку площею 0,0662 га (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що розташована по вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області.

Вказані вище обєкти нерухомості були придбані за спільні кошти подружжя, але так як усіма справами займався Відповідач, будинок разом із земельною ділянкою були оформлені на імя ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1. ст.61. Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

В силу ч.1. ст.69. Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спірможе бути вирішений судом. При цьому суд бере до увагиінтересидружини, чоловіка, дітей та іншіобставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві пільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Згідно ч.2. ст.372. Цивільного кодексу України уразі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постановівід 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають зхастосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього

внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьомумайні без його реального поділу і залишаємайно у їх спільній частковій власності.

Таким чином спільне майно подружжя підлягає до поділу.

На підставі наведеного, ст. ст. 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності майна подружжя - задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_2 нерухомого майна - ? частки житлового будинку - загальною площею - 140,4 кв.м., житлова площа 59,6 кв.м., три кімнатипісля реконструкції з добудовою та влаштування житлової мансарди за адресою: вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_2, 29.10.1968р.н., право спільної сумісної власності ? частки земельної ділянки - загальною площею 0,0662 га - (цільове призначення(використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: вул. Плеханова, буд.50. в м. Ужгород Закарпатської області з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд судового рішення справи можу бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії заочного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області протягом 10 днів після його проголошення.

Cуддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5