Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4477/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді Михальченко Ю.В.

при секретарях Терезюк С.А., Гордієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи її наступним.

З ОСОБА_4 вона проживала в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1991 року. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вересня 2010 року вони проживали окремо, оскільки разом з дочкою повернулися в Черкаси. ОСОБА_4 залишився проживати в с.Черемхово Іванівського району Амурської області РФ, де ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Спадщина після померлого складається з частини квартири АДРЕСА_1 і частини квартири АДРЕСА_2.

Спадщину після смерті чоловіка вона і дочка прийняли шляхом подачі заяв відповідного змісту до нотаріуса.

Крім них з дочкою з заявами про прийняття спадщини звернулись батьки померлого - відповідач і його дружина ОСОБА_6 Спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К. Під час подачі заяви про прийняття спадщини, нотаріус повідомив її про наявність заповіту складеного її чоловіком виключно в інтересах відповідача (нотаріус Шабуніна Наталія Василівна, АДРЕСА_4).

Зі змісту заповіту вбачається, що усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3

При ознайомленні з вищевказаним заповітом, який посвідчувався по місцю проживання ОСОБА_4, вона виявила, що він підписаний не її чоловіком.

В березні 2011 року чоловік тяжко захворів і внаслідок хвороби не зміґ виїхати в м.Черкаси, проте в телефонних розмовах він з приводу заповіту чи розпорядження майном жодним чином не висловлювався. Наміру складати заповіт всупереч її і дочки інтересам він не мав.

Її сумніви посилилися при порівнянні зразків підпису та текстів померлого на інших документах, а саме на договорах про надання послуг і розписки, оригінали яких знаходяться у неї на руках.

Оскільки спірний заповіт не був підписаний заповідачам ОСОБА_4, тому він не відповідає вимогам ЦК РФ щодо форми та порядку нотаріального посвідчення заповітів і в зв'язку з цим є недійсним в силу його нікчемності.

В лютому 2013 року, вважаючи спірний заповіт таким, що не був підписаний заповідачем ОСОБА_4 і таким, що не відповідає вимогам ЦК РФ щодо форми та порядку нотаріального посвідчення заповітів, вона звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси в своїх інтересах та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 з позовом про визнання даного заповіту недійсним. По справі була призначена почеркознавча експертиза.

Під час розгляду даної справи, представник ОСОБА_3 не надав оригінал оскаржуваного заповіту. В зв'язку з відсутністю оригінала заповіту експерт відмовив у проведенні експертизи. Для зібрання додаткових документів вона звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з заявою про залишення її позову без розгляду.

В зв'язку з відсутністю оригіналу заповіту вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К. з заявою про направлення запиту компетентному органу РФ для перевірки чинності спірного заповіту на момент смерті заповідача. Проте, до цього часу про відповідь з РФ її не повідомили.

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до неї особисто та як законного представника малолітньої ОСОБА_2 про визнання права власності на 7/16 частин житлової квартири у порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду від 19 грудня 2013 року по справі №711/9023/13-ц, 2/711/2992/1Зр. задоволено позов ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на 7/16 частин житлової квартири АДРЕСА_3. Однак в матеріалах справи також було відсутнє повідомлення нотаріуса про чинність спорюваного заповіту.

Під час розгляду її заяви про перегляд заочного рішення, представник ОСОБА_3 пред'явив суду оригінал заповіту.

Для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_4 не підписував оспорюваний іповіт, необхідно витребувати у відповідача оригінал спірного заповіту та призначити судово- почеркознавчу експертизу.

Оскільки спадщина складається з нерухомого майна яке знаходиться в м. Черкаси де і заведена спадкова справа, тому позов подається виходячи з вимог ст.114 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.168, 1118, 1125, 1131 ЦК РФ, ст.1257 ЦК України та ст.3 ЦПК України, просить визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_4, посвідчений нотаріусом Шабуніною Наталією Василівною в АДРЕСА_4 та стягнути понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд визнати заповіт недійсним, надали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач та його представники в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснили, що на час складання заповіту ОСОБА_4 тривалий час хворів. При посвідченні заповіту відповідач, батько померлого, ОСОБА_3, був присутній і стверджував, що нотаріус особисто приїзджала до померлого вони наодинці спілкувались і вже після цього нотаріус посвідчила заповіт. Внаслідок хвороби син був в дуже тяжкому стані, тривалий час приймав хіміотерапію та інші впливаючі ліки, не міг сам себе обслуговувати і в наслідок цього його підпис міг змінитись.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, його батьки: батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_10.

31 серпня 1991 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_11 в Корсунь Шевченківському РАЦСі Черкаської області, актовий запис №148, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_4.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті спадщину прийняли: батько - ОСОБА_3, дружина ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2, мати померлого ОСОБА_10 подала заяву про відмову від спадщини на користь свого чоловіка ОСОБА_3. Спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 21.09.2012 р., посвідчений нотаріусом Іванівського нотаріального округу Амурської області, Російської Федерації Шабуніною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №3500, згідно якого все своє майно, яке на час смерті належне йому, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що вказаний заповіт не змінено, не скасовано; інших заповітів ОСОБА_4 немає.

Згідно ст.47 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах ратифікованої Україною, здатність особи до складання і скасування заповіту, а також форма заповіту і його скасування визначаються по праву тієї країни, де заповідач мав місце проживання в момент складання акта. Однак заповіт або його скасування не можуть бути визнані недійсними внаслідок недотримання форми, якщо остання задовольняє вимогам права місця його складання.

Як вбачається з вказаної статті, до вимог щодо недотримання форми заповіту повинно застосовуватися право місця його складання. Оскільки спірний заповіт складено нотаріусом в Іванівка, Амурської області, РФ, тому до нього повинно застосовуватися право Російської Федерації.

Виходячи з вимог ч.ч.3, 5 ст.1118 Цивільного кодексу РФ заповіт повинен бути здійснений особисто. Здійснення заповіту через представника не допускається. Заповіт є одностороннім правочином, який створює права і обов'язки після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1125 Цивільного кодексу РФ заповіт повинен бути власноручно підписаний заповідачем.

Зі змісту статті 1131 ЦК РФ вбачається, що при порушенні положень цього Кодексу, що тягнуть за собою недійсність заповіту, в залежності від підстав недійсності, заповіт є недійсним в силу визнання його таким судом (оспорюваний заповіт) або незалежно від такого визнання (нікчемний заповіт).

Відповідно до ст.168 ЦК РФ правочин, який не відповідає вимогам закону або іншим правовим актам, нікчемний, якщо закон не встановлює, що такий правочин оспорюваний, або не передбачає інших наслідків порушення.

Тобто, на відміну від норм ЦК України, норми ЦК РФ передбачають, що правочини які не відповідають вимогам закону є нікчемними, а оспорюваність встановлюється законом.

Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду РФ №6 і Пленуму Вищого Арбітражного Суду РФ №8 від 01.07.1996р. "Про деякі питання пов'язані з застосуванням частини першої Цивільного Кодексу Російської Федерації"", нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким судом (пункт 1 статті 166). Враховуючи, що Кодекс не виключає можливість пред'явлення позовів про визнання недійсним нікчемного правочину, спори за такими вимогами підлягають вирішенню судом в загальному порядку за заявою будь- якої заінтересованої особи.

Щодо законодавства України, то відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З аналізу, як загальних норм ЦК України, які стосуються недійсності правочинів, так і спеціальних норм даного кодексу щодо недійсності заповіту, вбачається, що нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину, підстави недійсності нікчемного правочину встановлені нормами ЦК України та іншими законодавчими актами. Визнання нікчемного правочину (заповіту) недійсним в судовому порядку не вимагається. Позов про визнання правочину (заповіту) недійсним має бути пред'явлено заінтересованою особою. Оскільки в силу ч. 2 ст. 1223 та ч. 4 ст. 1254 ЦК України у випадку визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом, тому суд вважає, що заінтересованими особами у даному випадку є спадкоємці за законом.

З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до висновку експертизи № 17544/17545/14-32 від 20.04.2015 року підпис від імені ОСОБА_4, що міститься у графі «Завещатель» в заповіті від 21.09.2012 року виконаний не ОСОБА_12, а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Як встановлено судом, при оформленні даного заповіту не були дотримані вимоги до форми заповіту, а саме, хоча заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, але заповіт особисто не підписаний заповідачем ОСОБА_4, що підтверджено висновками експертиз № 1/802 від 10.09.2014 року та № 17544/17545/14-32 від 20.04.2015 року.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів про безпорадний та тяжкий стан здоров»я свого сина на час укладення заповіту. При цьому заявляв, що були присутні свідки при укладенні заповіту, але не заявив клопотання про проведення їх допиту в судовому засіданні. Також відповідач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про витребування медичних документів про стан здоров»я померлого на час укладення заповіту та їх приєднання до початку розгляду справи по суті, які могли бути підставою для проведення експертизи. Суд належним чином роз»яснив процесуальні права сторонам по справі. При цьому ОСОБА_3 не був позбавлений права звернутись в поза судовому порядку до експертної установи з проханням проведення експертизи на предмет дослідження чи міг змінитись підпис сина при укладенні заповіту під впливом збиваючих факторів, а саме під впливом хіміотерапії.

З огляду на викладене, даючи юридичну оцінку поясненням сторін та їх представників, висновків експертиз, враховуючи те, що на момент посвідчення спірного заповіту заповідач не підписував спірний заповіт, тому він не відповідає вимогам ЦК РФ щодо форми та порядку нотаріального посвідчення заповітів і в зв'язку з цим є недійсним в силу його нікчемності, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки позов підлягає до повного задоволення, то в силу ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені останньою судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати за надання правової допомоги (відповідно до граничного розміру витрат на надання правової допомоги) в сумі 1835 грн. 12 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215, 225, 1220, 1247, 1257 ЦК України, ст.ст.5,8,10, 11, 57,60,61,174, 212, 213, 215,216, 218 ЦПК України, суд , -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним -ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Шабуніною Наталією Василівною в АДРЕСА_4, реєстр 3500.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2096 грн.72 коп.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України повний текст рішення буде виготовлено 25 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ю.В.Михальченко