У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від

12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від

16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, зобов'язання вчинення дій та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, зобов'язання вчинення дій та відшкодування шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня

2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня

2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня

2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулася із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Враховуючи те, що підстави для звільнення від сплати судового збору є поважними, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із наступного.

Рішенням міського суду Кіровського району м. Кіровограда від 3 лютого 2003 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі. 4 лютого 2003 року, після поновлення на роботі, вона подала роботодавцю заяву про розірвання трудового договору за власним бажанням. Наказом від 5 лютого 2003 року ОСОБА_2 було звільнено за статтею 38 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 4 календарні дні та виплачено 3-х місячний заробіток за недодержання Закону про охорону праці.

Апеляційний суд вірно зазначив, що відповідачем було негайно виконано рішення місцевого суду Кіровського району м. Кіровограда від 3 лютого 2003 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі, після чого остання реалізувала своє право, передбачене статтею 38 КЗпП України, і подала заяву про розірвання трудового договору з 5 лютого 2003 року, що була задоволена роботодавцем.

Суд апеляційної інстанції вірно вважав необґрунтованими посилання позивача на те, що у зв'язку із визнанням недійсним наказу ДП «Кіровоградський ремонтний завод» від 4 лютого 2003 року № 21 про поновлення

ОСОБА_2 на роботі вона вважається такою, що не була поновлена на роботі.

Так, апеляційний суд вірно зазначав, що визнання недійсним наказу не є визнанням недійсним самої події поновлення на роботі, оскільки саме після цього ОСОБА_2 4 лютого 2003 року подала заяву про звільнення, і наказом від

5 лютого 2003 року № 22 позивача було звільнено відповідно до статті 38 КЗпП України. Тобто поновлення позивача на роботі відбулося, а внаслідок прийняття ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 23 червня 2003 року підлягає зміні тільки дата, з якої позивача було поновлено на роботі: а саме дата поновлення на роботі «16 грудня 2002 року» підлягає зміні на «4 листопада

2002 року». Зазначена обставина впливає лише на розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який відповідач повинен виплатити позивачці.

Враховуючи викладене, апеляційний суд правильно вважав, що вимоги позивача про поновлення на роботі з посиланням на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 червня 2003 року є безпідставними, оскільки єдине рішення, яким ОСОБА_2 було поновлено на роботі - це рішення місцевого суду Кіровського району м. Кіровограда від 3 лютого 2003 року, яке відповідачем було виконано добровільно та негайно - а саме 4 лютого 2003 року.

Так, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме вищезазначене є підставою для відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі, та, відповідно, - у задоволенні інших вимог, які є похідними від вимоги про поновлення на роботі. Посилання позивача та її представника на наявність рішень судів, пов'язаних з оскарженням дій виконавчої служби по виконанню судового рішення, як на такі, що мають преюдиційне значення для вирішення зазначеного спору, не спростовує висновок апеляційного суду про виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Кіровоградської області від

16 вересня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, зобов'язання вчинення дій та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна