Справа № 2-22/04
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря Шабатин Н.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа - ОСОБА_2, про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 06.12.2014 р. заявнику надійшла постанова державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 26.11.2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В зазначеній постанові вказано, що державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Ясінською К.М., на підставі дублікату виконавчого листа № 2-2/04 виданого 01.11.2013 р. Подільським районним судом м. Києва, в зв'язку з несплатою боржником, в установлений державним виконавцем строк для самостійного виконання, заборгованості. 15.04.2009 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження. В результаті вжитих державним виконавцем заходів, майна та коштів на яке може бути звернено стягнення, не виявлено, у зв'язку з чим, 17.12.2009 р. державним виконавцем внесено постанову про повернення виконавчого документу. Посилаючись на ст. ст. 19, 21, 40 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до суду за захистом порушеного права.

Представник скаржника в судовому засіданні просив скасувати постанову № ВП 40571407 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.11.2014 р.

До початку судового розгляду ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві направило на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника та представника стягувача, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про необґрунтованість скарги та відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2013 р. було задоволено заяву стягувача та видано дублікат виконавчого листа (а.с. 6-7).

Постановою державного виконавця ВДВС Подільського від 06.11.2013 р. відкрито виконавче провадження № 40571407 з виконання виконавчого листа № 2-22 виданого 01.11.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 18 434 грн. (а.с. 63).

Стаття 4 ЗУ «Про державну виконавчу службу» визначає, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державну виконавчу службу" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України..

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.11.2014 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, в межах суми звернення стягнення: 20 394,22 грн. (а.с. 72).

Як встановлено в судовому засіданні, рішення суду не виконано.

Відповідно до п. 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

За вказаних обставин, суд вважає, що дії державного виконавця направлені на примусове виконання рішення суду, в даному випадку шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідають вимогам ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням інших двій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи той факт, що представник скаржника звернувся до суду із скаргою на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в той час, як зі скаргою на постанову про відкриття даного виконавчого провадження скаржник до суду не звертався, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки остання необґрунтована, дії державного виконавця в питанні винесення постанови № ВП 40571407 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.11.2014 р. з урахуванням відкритого виконавчого провадження правомірні, а відтак, правові підстави для скасування вищезазначеної постанови, відсутні.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа - ОСОБА_2, про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Гребенюк