У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ПоповичО.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області до Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, повернення земельної ділянки у державну власність за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року прокурор Кіцманського району Чернівецької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення сесії Дубівецької сільської ради № 39/15 від 12 березня 2004 року із внесеними до нього змінами відповідно до рішень від 28 травня 2009 року № 64/25-09 та від

28 січня 2010 року № 77/32 в частині передачу ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0, 3613 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарської діяльності та визнати недійсним державний акт про право приватної власності на вказану земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення сільської ради прийняті щодо земельної ділянки, яка не відносить до меж с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області, тобто рішення сільської ради про передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 ухвалені з перевищенням повноважень сільської ради. Крім того, земельна ділянка площею 0, 3612 га розташована в зоні відчуження автотраси. Уточнивши позовні вимоги, просив також повернути земельну ділянку у власність держави.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від

2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13 травня 2015 року, позов задоволено. Визнано частково незаконним та скасовано пункт 1 рішення сесії Дубівецької сільської ради за № 39/15 від 12 березня 2004 року із внесеними змінами та доповненнями відповідно до рішень за № 64/25-09 від 28 травня

2009 року та за № 77/32 від 28 січня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,3613 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в

с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області .

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 21 жовтня 2010 року на ім'я ОСОБА_4

Земельну ділянку площею 0,3613 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 вартістю 441 978 гривень, що розташована за межами населеного пункту села Дубівці Кіцманського району Чернівецької області, повернути у власність держави в особі Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, виходив із того, що за даними карти «Встановлення адміністративних границь Берегометської та Дубівецької сільських рад», яка відповідає викопіюванню з планово-картографічного матеріалу, спірна земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована за межами населеного пункту - села Дубівці Кіцманського району. Отже, при ухваленні рішення про виділення ОСОБА_4 спірної земельної ділянки Дубівецька сільська рада Кіцманського району Чернівецької області вийшла за межі своїх повноважень, визначених земельним законодавством, а саме виділила відповідачу землю, що належить до земель державної власності, тобто вирішила питання, що належало до компетенції Кіцманської районної державної адміністрації.

Таки висновки узгоджуються із правовою позицією., висловленою в постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі

№ 6-205 цс15 від, відповідно до якої, установивши факт відсутності на час прийняття селищною радою рішення про надання громадянину земельної ділянки затвердженої в установленому законом порядку документації, яка б встановлювала межі селища, суд на підставі статей 116, 122, частини першої статті 155, пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення) дійшов обґрунтованого висновку про перевищення селищною радою повноважень щодо розпорядження землями, які розташовані за межами населеного пункту, та недійсність такого рішення селищної ради.

Державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що прокурором пропущено строк позовної давності, то колегія суддів не бере їх до уваги з огляду на те, що для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Судом встановлено, що перевірку дотримання вимог земельного законодавства прокурором здійснено у грудні 2014 року, про що свідчить відповідь відділу Держземагенства у Кіцманському районі, отже зверення до суду з позовом відбулось у межах позовної давності.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають встановленим у справі обставинам, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М.Коротун

А.В.Маляренко