Справа № 454/1065/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: Т. В. Струс-Духнич,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 Суду України та Держави України в особі ОСОБА_3 юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ФГ «ОСОБА_1В.» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 Суду України та Держави України в особі ОСОБА_3 юстиції України в якому просило стягнути з відповідачів в його користь кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій Секретаріату ОСОБА_2 Суду України, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування вимог зазначає, що дії завідувача відділу опрацювання конституційних звернень Секретаріату ОСОБА_2 Суду України ОСОБА_4 при розгляді конституційного звернення фермерського господарства є незаконними, оскільки у звязку з порушенням прав фермерського господарства, передбачених ст.ст. 8, 40 Конституції України, завідувач відділу опрацювання конституційних звернень зобовязаний був передати конституційні звернення на розгляд ОСОБА_2 Суду України або надати обґрунтовану відповідь, надавши докази, що жодні права фермерського господарства, гарантовані конституцією України не порушені.

В запереченні на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 Суду України вказав, що не погоджується із заявленим позовом, вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повертаючи позивачу його конституційне звернення одночасно з письмовим повідомленням від 06.03.2013р. відповідач діяв виключно в межах наданих йому повноважень. Крім того, у повідомленнях обов'язково зазначається про те, що вони мають лише інформаційно-роз'яснювальний характер і не позбавляють права заявника надіслати конституційне звернення повторно. Направлення таких повідомлень обумовлено наданням практичної допомоги авторам конституційних звернень з метою приведення їх клопотань у відповідність до вимог Закону та уникнення прийняття ОСОБА_2 Судом України ухвал про відмову у відкритті конституційного провадження, які відповідно до частини третьої статті 50 Закону є остаточними. У надісланому позивачу повідомленні вказано на конкретні недоліки в оформленні його конституційного звернення. Конституційне звернення ОСОБА_5 подавав до ОСОБА_2 Суду України як представник фермерського господарства «ОСОБА_1В.», тобто як представник юридичної особи. Законом встановлено вимоги до форми і змісту конституційного звернення, в якому зазначаються прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка звертається до ОСОБА_2 Суду України; ця особа має зазначити відомості про уповноваженого за дорученням, тобто про ту особу, яка представлятиме її позицію в судовому провадженні. У даному випадку до ОСОБА_2 Суду України з конституційним зверненням звернувся не керівник юридичної особи - фермерського господарства «ОСОБА_1В.» ОСОБА_1, а представник керівника фермерського господарства за дорученням - ОСОБА_5, що є порушенням вимог статті 42 Закону. З огляду на викладене, вважає, що надсилаючи представнику фермерського господарства «ОСОБА_1В.» повідомлення щодо його конституційного звернення, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом та Регламентом і не порушив прав позивача. Крім цього, позивач фактично вимагає відшкодування моральної шкоди за дії завідувача Відділу опрацювання конституційних звернень ОСОБА_4, які не є управлінськими, не стосуються цивільних і господарських правовідносин. Дії при поверненні позивачу неналежно оформленого конституційного звернення є діями, вчиненими Секретаріатом ОСОБА_2 Суду України при виконанні своїх обов'язків відповідно до вимог Регламенту. За таких обставин позов Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 Суду України, Держави Україна в особі ОСОБА_3 юстиції України про відшкодування моральної шкоди є безпідставним і не підлягає задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_1В.».

Представник позивача ФГ «ОСОБА_1В.» в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 Суду України в судове засідання не прибув, у поданому запереченні на позов просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 юстиції України в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині вимог щодо ОСОБА_2 Суду країни слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Офіційне тлумачення наведених положень здійснено у Рішенні Конституційного суду України №19-рп/2004 від 01.12.2004 року, зокрема, положення ч.1 ст.126 Конституції України "незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України" у взаємозв'язку з іншими положеннями розділу VIII Основного Закону України треба розуміти так, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Крім цього, положення частини другої статті 126 Конституції України "вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється" треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв'язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Також, згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом..

Скарги на дії чи бездіяльність судів при розгляді ними судових справ у порядку передбачених законом випадках розглядаються також органами і посадовими особами, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ст.62 Конституції України матеріальна і моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й в цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Таким чином, зазначеними положеннями ст.ст.62,126,129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування матеріальної і моральної шкоди одночасно із оскарженням таких дій) до іншого суду, так як це буде порушувати принцип незалежності судів і заборону втручання в її вирішення незалежним судом.

У зв'язку з викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що спір в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 Суду України не носить цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення його у порядку ЦПК України, а відтак у відповідності до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в цій частині провадження у справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 205 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 Суду України та Держави України в особі ОСОБА_3 юстиції України про відшкодування моральної шкоди в частині вимог до ОСОБА_2 Суду України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Т. В. Струс-Духнич