Справа № 344/4423/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1058/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В.В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою голови правління кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено.

У поданій на дане рішення апеляційній скарзі, голова правління кредитної спілки «Аккорд» Велікданов С.К. посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що 21.05.2009 року СУ ГУ МВС України в м. Києві вилучило у позивача матеріали кредитної справи ОСОБА_2 без права отримання копії.

Кредитну справу було повернуто тільки 15.04.2010 року.

Суд першої інстанції належним чином не з'ясував, коли почався перебіг строку позовної давності та чи переривався такий строк в період з 21.05.2009 року по 15.05.2010 року. Не досліджено також доказів, що підтверджують звернення до слідчих з вимогою про повернення матеріалів кредитної справи.

З цих підстав рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони, будучи належно повідомленими про розгляд справи, не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої станції, 24.05.2007 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №Ів-ФрВ/885, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 5556 грн., строком повернення до 24.05.2008 року згідно погодженого сторонами графіку.

Вважаючи зобов'язання порушеними, КС «Аккорд» - кредитор здійснив нарахування заборгованості по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитними коштами. Згідно наданого розрахунку станом на день подачі позовної заяви (жовтень 2011 року), заборгованість за кредитом складалась: з залишку кредиту - 4 251, 88 грн., залишку процентів - 5 469, 86 грн., нарахованих штрафних санкцій - 4 251,88 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, КС «Аккорд» просив стягнути з відповідача заборгованість.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання боргу за кредитним договором не підлягає захисту у зв'язку із пропуском КС «Аккорд» позовної давності.

За таким висновком погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За умовами кредитного договору №Ів-ФрВ/885 термін повернення коштів було встановлено до 24.05.2008 року.

Таким чином станом на час пред'явлення цього позову до суду, а саме 06.10.2011 року позовна давність спливла.

В процесі розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, а тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Що стосується посилання апелянта, на неналежне дослідження судом доказів щодо переривання позовної давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Доказів, які б давали підстави вважати, що перебіг позовної давності переривався, позивач не надав.

Що ж стосується доводів про вилучення кредитної справи боржника, то з матеріалів справи вбачається, що згідно листа-відповіді СУ ГУМВС України від 09.09.2011 року після проведення ревізії фінансово-господарської діяльності КС «Аккорд» вся фінансово-господарська документація та кредитні договори КС «Аккорд», фінансово-господарська документація 74 відділень КС «Аккорд» були повернуті 15.04.2010 року, про що є відповідна розписка позивача (а.с.171).

Таким чином, матеріали кредитної справи ОСОБА_2 були повернуті позивачу в межах строку позовної давності. Разом з тим, після повернення кредитної справи позивач впродовж року (в межах перебігу позовної давності) міг звернутися до суду з відповідним позовом, однак цього не зробив.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу голови правління кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв