Справа № 751/93/15-ц Провадження № 22-ц/795/544/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Мороз К. В. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОстрянського В.І.,
суддів:Бечка Є.М., Горобець Т.В.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» про стягнення коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи та через невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення ст.8 ЦПК України застосував до спірних відносин п.3, п.5 ч.5 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що мають нижчу юридичну силу по відношенню до норм ЦК України, а зобов"язаний був застосувати безпосередньо норми ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства України та має вищу юридичну силу. Апелянт наголошує, що при винесенні рішення, суд не мотивував незастосування ч.3 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка визначає граничний строк нарахування процентів за вкладами. Апелянт зазначає, що за нормами ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема справа «Щокін проти України» - суди зобов"язані застосовувати підхід, який є найбільш сприятливим для споживача, коли національне законодавство допускає неоднозначне трактування. Апелянт наголошує, що в постанові Верховного суду України від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13, висловлено правові висновки, згідно з якими нарахування та стягнення процентів за користування чужими коштами відбувається за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів. Суд під час прийняття рішення не мотивував незастосування ч.2 ст.214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України та правової позиції Верховного суду України, що викладена в постанові від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13. Апелянт наголошує, що вказані порушення суду є істотними порушеннями таких засад судочинства, як верховенства права та законності й мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду позову - сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині та принципу справедливості, що за їх наявності рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2014 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №6581165 (а.с.9), відповідно до умов якого вкладник вніс готівкою первинний внесок в сумі 35486 грн. 83 коп., а банк прийняв на зберігання ці грошові кошти на строк 3 місяці, з датою повернення вкладу 24 жовтня 2014 року.

Відповідно до договору від 15 серпня 2014 року ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 права, що належать йому і ОСОБА_6 стала кредитором за договором строкового банківського вкладу (депозиту) №658165 від 24 липня 2014 року, про що було повідомлено відповідача листами від 25 вересня 2014 року та від 26 вересня 2014 року. Ці обставини були встановлені рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 листопада 2014 року по справі № 751/11085/14, провадження №2/751/1947/14.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що п.п.3,5 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено не здійснення нарахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов"язань банку, нарахування відсотків за зобов"язаннями банку перед кредиторами, що ст.ст.530, 536, 625 ЦК України були прийняті до набрання чинності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і суперечать цьому Закону, тому позовні вимоги, які грунтуються на вказаних нормах закону, не можуть бути задоволені.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обгрунтованість заочного рішення місцевого суду в межах оскарження, вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечать нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправомірно застосував норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що мають нижчу юридичну силу по відношенню до норм ЦК України є безпідставними, оскільки суд першої інстанції вірно мотивував, що ст.ст. 530, 536, 625 ЦК України прийняті до набрання чинності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і суперечать цьому Закону, оскільки відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: