Справа № 337/1931/15-ц
Провадження № 2/337/970/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі - Чалій Т.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Бута Д.О.

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хортицького відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_4, про скасування розрахунку заборгованості по аліментам і визначення розміру заборгованості з аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому вточнив, мотивуючи його тим, що на підставі судового рішення з нього на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його доходу. На підставі рішення суду видано виконавчий лист №2-1600/2007, який знаходиться на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС. 09.04.2015р. ним було отримано розрахунки заборгованості з аліментів від 17.02.2015р. та 09.04.2015р., а 24.04.2015р. в суді отримано розрахунок заборгованості від 15.04.2015р. Вважає, що вказані розрахунки заборгованості є неправильними, оскільки відповідно до ч.2,3 ст. 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час її визначення, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час її визначення, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Оскільки з 12.03.2015р., тобто на день складання останнього розрахунку 15.04.2015р., він працював, то державний виконавець зобов'язаний був відповідно до вищевказаних норм закону перерахувати розмір заборгованості і визначити її, виходячи із фактично отриманого ним заробітку за місцем роботи. Так, за його розрахунком станом на 01.10.2012р. борг за даними ДВС становив 10 272,00грн. За період з 01.10.2012р. по 01.05.2015р. аліменти повинні бути нараховані в розмірі 332,66грн. щомісячно і тоді заборгованість станом на 01.05.2015р. буде становитиме 8 484,46грн., яка є вірною. Раніше ним оскаржувався в суді розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014р., але з інших підстав, ніж заявлені в даному позові. Тому, оскільки кожний наступний розрахунок відтворює заборгованість і за минулий період, він вважає необхідним визнати неправильним і розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014р. і наявність судового рішення від 03.10.2014р. не є підставою для відмови в цьому.

Просить визнати недійсними розрахунки заборгованості по аліментам, датовані 17.02.2015р., 09.04.2015р., 15.04.2015р. і визначити дійсний розмір заборгованості по аліментам станом на 01.05.2015р. в сумі 8484,46грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позові, додатково пояснили, що розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014р. позивач оскаржив до суду в 2014р., судовим рішенням, що набрало законної сили, в задоволенні його позову було відмовлено. На даний час він просить визнати незаконними та скасувати розрахунки заборгованості по аліментам від 17.02.2015р., 09.04.2015р., 15.04.2015р. з тих підстав, що державний виконавець при здійсненні цих розрахунків невірно застосував положення ст. 195 СК України. При цьому, оскільки вказані розрахунки відворюють заборгованості минулого періоду, в т.ч. і станом на 31.01.2014р., то при проведенні останнього розрахунку від 15.04.2015р. державний виконавець повинен був розрахувати заборгованість по аліментам за весь період його непрацевлаштування, тобто з 01.10.2012р., виходячи з його заробітку, який він фактично отримує з 12.03.2015р. Заборгованість по аліментам станом на 01.10.2012р. в розмірі 10272,00грн. він не оскаржує. За його розрахунком заборгованості за період з 01.10.2012р. по 01.05.2015р. немає, а загальна заборгованість станом на 01.05.2015р. становить 8484,46грн. При цьому пояснив, що довідку про розмір фактично отриманого ним заробітку за період з 12.03.2015р. по теперішній час він до відділу ДВС не надавав, виконавчий лист на підприємство не направлявся, аліменти він перераховує стягувачу самостійно.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що на виконанні в Хорптицькому ВДВС дійсно знаходиться виконавчий лист №2-1600/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно до повноліття дитини. 17.02.2015р. державним виконавцем за заявою стягувача було проведено розрахунок заборгованості за період з 01.02.2014р. по 31.01.2015р. на суму 6612,00грн., загальна сума заборгованості - 24788,30грн. Розмір заборгованості визначений у відповідності до ч.3 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки на той момент боржник не працював. 09.04.2015р. державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості за заявою боржника у зв'язку з його працевлаштуванням. За період з 01.02.2015р. по 09.04.2015р. мається передплата аліментів, але загальна заборгованість станом на 09.04.2015р. становить 20286,38грн. Розмір аліментів з 12.03.2015р. по 09.04.2015р. визначений, виходячи із фактичного заробітку боржника. При цьому, розмір заборгованості по аліментам за період до 12.03.2015р. при проведенні розрахунку 17.02.2015р. та 09.04.2015р. визначався із статистичних даних Головного управління статистики в м.Запоріжжі щодо розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника м.Запоріжжя, які на той час були наявні в ВДВС, оскільки в цей період боржник не працював. Після надходження до ВДВС нових уточнених даних за повний 2014рік державним виконавцем 15.04.2015р. за власною ініціативою був проведений новий розрахунок і заборгованість станом на 15.04.2015р. становить 20902,58грн. Розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014р. ОСОБА_1 оскаржував в 2014р. до суду і судовим рішенням, що набрало законної сили, в задоволенні його позову було відмовлено. На даний час підстав для звернення до суду з вимогами про оскарження цього розрахунку немає. Крім того, після 15.04.2015р. ніяких більше розрахунків заборгованості по аліментам державним виконавцем не проводилось у зв'язку з відсутністю відповідних підстав для цього. Довідку про фактично отриману заробітну плату боржник до ДВС до теперішнього часу не надавав. Вважає дії державного виконавця щодо проведення цих розрахунків та порядку визначення розміру заборгованості по аліментам правомірними, такими що відповідають вимогам ст. 195 СК України, Закону України «Про виконавче провадження». Просить в позові відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що в 2014р. позивач оскаржував заборгованість по аліментам станом на 31.01.2014р. в сумі 18 176,30грн. і судовим рішенням, яке набрало законної сили, йому було відмовлено. На даний час він немає законних підстав повторно оскаржувати цю заборгованість. Крім того, вважає, що при проведенні розрахунків заборгованості по аліментам 17.02.2015р., 09.04.2015р. та 15.04.2015р. державний виконавець вірно застосував ст. 195 СК України і за період, коли боржник не працював, вірно визначив розмір заборгованості, виходячи із середнього заробітку працівника для даної місцевості, а за період, коли почав працювати, з його фактичного заробітку. Підстав визначати заборгованість з аліментів за весь період не працевлаштування, починаючи з жовтня 2012р., виходячи з фактично отриманого заробітку, немає. Аліменти сплачуються щомісячно, часом виникнення заборгованості є кожний певний місяць, за який нараховуються аліменти. При цьому, часом визначення заборгованості також є кожний певний місяць, за який нараховані аліменти і за який вони не сплачені, а не момент складання розрахунку заборгованості, який є лише документом, що підсумовує існуючі суми заборгованості. Суми боргу можуть корегуватися лише у зв'язку з наданням документів, котрих раніше в розпорядженні ДВС не було. Доводи позивача про визначення щомісячного розміру аліментів в сумі 332,66грн. суперечать ст.182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів на рівні 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 385,80грн. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Суд встановив, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.05.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від його доходу і на підставі цього рішення видано виконавчий лист №2-1600/2007, який на даний час знаходиться на примусовому виконанні у Хортицькому ВДВС.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2014р. по цивільній справі №337/2460/14-ц були залишені без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсним розрахунку заборгованості та покладання обов'язку виконати новий розрахунок.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2014р. вказане рішення залишено без змін, у зв'язку з чим воно набрало законної сили 11.11.2014р.

З рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2014р. вбачається, що предметом судового розгляду був спір про неправомірність розрахунку заборгованості ОСОБА_1 з аліментів на користь ОСОБА_4 від 10.02.2014р., визначеної державним виконавцем станом на 31.01.2014р. в сумі 18006,91грн., з тих підстав, що у вказаному розрахунку не були враховані сплачені суми, а також, що розрахунок проведено із суми середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, а не з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Вимога про визначення розміру заборгованості по аліментам за спірний період не заявлялась.

27.06.2014р. державним виконавцем Хортицького ВДВС проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.05.2012р. по 31.01.2014р. на суму 12736,89грн., загальна сума заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014р. становить 18176,30грн. з урахуванням заборгованості станом на 30.04.2012р. в сумі 5439,41грн. Вказаний розрахунок не був предметом судового розгляду в цивільній справі №337/2460/14-ц і сторонами в іншому провадженні не оскаржувався.

17.02.2015р. державним виконавцем за заявою стягувача ОСОБА_4 було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014р. по 31.01.2015р. на суму 6612,00грн., загальна сума заборгованості по аліментам станом на 31.01.2015р. становить 24 788,30грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2014р. в сумі 18 176,30грн.

09.04.2015р. державним виконавцем за заявою платника аліментів ОСОБА_1 у зв'язку з його працевлаштуванням було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2015р. по 09.04.2015р., за вказаний період мається переплата аліментів, загальна сума заборгованості по аліментам станом на 09.04.2015р. становить 20 286,38грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2015р. в сумі 24 788,30грн.

15.04.2015р. державним виконавцем з власної ініціативи у зв'язку з надходженням інформації Головного управління статистики в м.Запоріжжі про середньомісячну заробітну плату одного штатного працівника в м.Запоріжжі проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014р. по 15.04.2015р. на суму 2 726,28грн., загальна сума заборгованості по аліментам станом на 15.04.2015р. становить 20 902,58грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2014р. в сумі 18 176,30грн.

Розрахунки заборгованості по аліментам від 17.02.2015р. та 09.04.2015р. позивач отримав 09.04.2015р., а від 15.04.2015р. - 24.04.2015р., що сторонами не оспорюється.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 в період з 22.09.2012р. по 11.03.2015р. не працював. З 12.03.2015р. по теперішній час позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Аккумпром» слюсарем механозбірних робіт.

Згідно довідки ТОВ «Аккумпром» від 07.05.2015р. нарахована позивачу заробітна плата становить в березні 2015р. - 812,00грн., утримано 67,48грн., до сплати - 744,52грн.; в квітні 2015р. - 1218,00грн., утримано - 146,89грн, до сплати 1071,11грн.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що предметом спору за даною цивільною справою є розрахунки заборгованості по аліментам від 17.02.2014р., 09.04.2015р., 15.04.2015р. та загальний розмір заборгованості по аліментам за період з 01.10.2012р. по 01.05.2015р. При цьому, позивач посилається як на підставу цих вимог невірне застосування державним виконавцем вимог ст. 195 СК України, а саме непроведення розрахунку заборгованості за період з 01.10.2012р. по 01.05.2015р., виходячи з розміру фактично отриманого ним заробітку на час проведення останнього розрахунку.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВССУЦКС, що містяться в п.26 Постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам слід враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою КМУ від 26.02.1993 року № 146 (із наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи.

Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення (ч.1). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує (ч.2). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.3). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (ч.4).

Згідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (ч.3).

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках (ч.4).

Пп. 7.13 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57 визначено, що державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (п.7.13.1 Інструкції).

П.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. №146, передбачено утримання аліментів, зокрема, з основної заробітної плати, а п.13 встановлено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Оцінивши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи та надані на їх підтвердження у докази в їх сукупності, взаємозв'язку, достатності, належності, допустимості, суд приходить до висновку про недоведеність вимоги позивача щодо неправильності проведення державним виконавцем розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 17.02.2015р., 09.04.2015р., 15.04.2015р.

Так, суд вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам від 17.02.2015р. проведений державним виконавцем вірно, у відповідності до ч.3 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в період з 01.02.2014р. по 31.01.2015р., за який визначалась заборгованість, і станом на 17.02.2015р. позивач не працював, що підтверджується як копією трудової книжки позивача, так і не оспорювалось ним в судовому засіданні.

При цьому, суд вважає, що при проведенні розрахунку державним виконавцем правомірно використані статистичні дані Головного управління статистики в м.Запоріжжя щодо розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в м.Запоріжжя, викладені в листі № 12-13/1074 від 16.10.2014р., згідно якого в 1 кварталі 2014р. середньомісячна заробітна плата одного шатного працівника в м.Запоріжжя склала 3268,20грн., в 2 кварталі - 3592,18грн.

Оскільки з 12.03.2015р. ОСОБА_1 працює, то розрахунок заборгованості від 09.04.2015р. повинен був проведений, виходячи з його заробітку (доходу), який він одержує, відповідно до ч.2 ст. 195 СК України. Але боржник ОСОБА_1 станом на 09.04.2015р. не надав державному виконавцю довідку про дійсний розмір отриманого ним заробітку за період його офіційного працевлаштування, тільки повідомивши про своє працевлаштування та розмір посадового окладу, тому заборгованість за період з 12.03.2015р. по 09.04.2015р. була визначена державним виконавцем із розміру посадового окладу, що не протирічить вимогам ст. 195 СК України, а за період з 01.02.2015р. по 11.03.2015р. - виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до ч.3 ст. 195 СК України, оскільки в цей період позивач не працював. Суд вважає, що розрахунок заборгованості від 09.04.2015р. проведений державним виконавцем також правомірно у відповідності до вимог ст. 195 СК України.

Станом на 15.04.2015р. розрахунок заборгованості по аліментам було проведено за власною ініціативою державного виконавця у зв'язку з надходженням уточнених статистичних даних Головного управління статистики в м.Запоріжжя щодо розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в м.Запоріжжя за 2014р., яка склала в 1 кварталі 2014р. - 3268,24грн., в 2 кварталі - 3592,18грн., 3 кварталі - 3679,92грн., 4 кварталі - 3924,79грн., що відповідає вимогам ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 7.13.1 Інструкції про організацію примусового виконання рішень.

При цьому, суд вважає, що державний виконавець правомірно у відповідності до ст. 195 СК України визначив заборгованість по аліментам за період з 01.02.2014р. по 11.03.2015р., виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в цей період позивач не працював, а за період з 12.03.2015р. по 15.04.2015р. - виходячи з повідомленого позивачем розміру його посадового окладу за місцем роботи.

Суд вважає, що зобов'язання по сплаті аліментів носить періодичний характер і їх нарахування здійснюється щомісячно, заборгованість по аліментам по кожному з цих періодичних платежів виникає і є визначеною з першого числа наступного місяця. Розрахунок заборгованості складається державним виконавцем за наявності підстав, передбачених ч.4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», і розмір заборгованості по аліментам обчислюється з урахуванням достовірних даних, які на цей момент є у наявності державного виконавця.

Вказані розрахунки заборгованості є правильними, в них з урахуванням даних про сплачені аліменти, що мались на той час в розпорядженні державного виконавця, вірно визначена сума щомісячно нарахованих аліментів, фактично сплачених боржником та сума заборгованості за кожний місяць, а також загальна сума заборгованості станом на день складання розрахунку.

Ніяких доказів, які б спростовували проведені державним виконавцем розрахунки заборгованості, позивачем в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України суду не надано.

Оскаржуючи вказані розрахунки, позивач зводить свої доводи до того, що аліменти за період його непрацевлаштування з 01.10.2012р. по 15.04.2015р. повинні визначатись виключно з його заробітної плати, яку він отримує з 12.03.2015р.

Доводи позивача та його представника щодо необхідності проведення розрахунку заборгованості з аліментів за вказаний період, виходячи виключно із його заробітної плати за місцем роботи, суд вважає безпідставними і пов'язує їх з суб'єктивним судженням та тлумаченням норм права.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.10.2012р. по 15.04.2015р., відповідно до якого щомісячний розмір аліментів повинен становити 332,66грн., суд вважає таким, що протирічить вимогам ч.2 ст.182 СК України, ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в 2015р. становить 385,80грн. (1286,00грн.х30% = 385,80грн)

На думку суду, визначення розміру аліментів, виходячи із фактично отриманого платником аліментів заробітку (доходу), за період, коли останній не працював і такого заробітку (доходу) не отримував, а також нижче мінімально встановленого розміру, суперечить вищевикладеним вимогам діючого законодавства, принципам розумності, справедливості, порушує права та законні інтереси неповнолітньої дитини.

При постановленні рішення суд також враховує, що довідку про фактично отриману заробітну плату за місцем роботи позивач на виконання свого обов'язку, передбаченого ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», державному виконавцю до теперішнього часу не надав, у відповідності до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» з заявою про проведення перерахунку заборгованості по аліментам у зв'язку з поданням достовірних відомостей про отриманий дохід до цього часу не звертався.

Вказана довідка була надана позивачем лише до суду, але суд не може вирішувати питання про обчислення розміру заборгованості по аліментам за період офіційного працевлаштування позивача з урахуванням цієї довідки, оскільки відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем і тільки при наявності спору - судом, а вказана довідка державному виконавцю не надавалась і розмір заборгованості по аліментам з урахуванням вказаних в ній даних ним не визначався.

Щодо вимоги позивача визначити розмір заборгованості по аліментам станом на 01.05.2015р., суд вважає необхідним зазначити, що з обставин справи вбачається незгода позивача із визначеним відповідачем розміром заборгованості саме станом 15.04.2015р.

На момент розгляду цієї справи за період з 15.04.2015р. по 01.05.2015р. заборгованість по аліментам державним виконавцем не визначалась, ніякого розрахунку за цей період не складалось і сторони виконавчого провадження з ним не ознайомлювались, своєї незгоди з розрахунком не висловлювали.

Тому, враховуючи, що відповідно до ст. 195 СК України та ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, і на даний час відсутній спір щодо розміру заборгованості, визначеної відповідно до закону державним виконавцем станом на 01.05.2015р., підстав для визначення саме судом розміру заборгованості станом на 01.05.2015р. немає.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність проведених державним виконавцем розрахунків заборгованості по аліментам та підтвердження наявності заборгованості по аліментам ОСОБА_1 станом на 15.04.2015р. в розмірі 20 902,58грн.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 180,181,182,195 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста України від 02 квітня 2012 р. № 512/57, ст. 3,4,10,11,60,61,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Хортицького відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_4, про скасування розрахунку заборгованості по аліментам і визначення розміру заборгованості з аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2015р.

Суддя Н.А.Мурашова

28.05.2015