ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №636/2623/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 травня 2015 року м.Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

при секретарі - Шиковій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовною заявою Чугуївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання державних актів на право власності на земельну ділянку та записів про їх державну реєстрацію недійсними, повернення земельної ділянки, -

встановив:

14 липня 2014 року Чугуївська міжрайонна прокуратура Харківської області звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 30.12.1999 року, виданий на ім'я ОСОБА_1 (перереєстрований на ОСОБА_3 28.07.10 року за № 20001) та державний акт НОМЕР_3 від 22.10.10р., виданий на ім'я ОСОБА_2, яка розташована на території Чугуївської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати недійсними записи про їх державну реєстрацію; зобов'язати ОСОБА_2 повернути вищевказану земельну ділянку площею 0,1000 га державі в особі Чугуївської міської ради Харківської області у придатному для використанні стані.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Чугуївською міжрайонною прокуратурою Харківської області проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства України, під час якої встановлено факт незаконності виділення земельної ділянки ОСОБА_1, а саме - порушення вимог ст. ст. 12, 116 Земельного кодексу України та п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». В ході перевірки встановлено, що на земельну ділянку, розташовану на території Чугуївської міської ради Харківської області в АДРЕСА_1, 30.12.1999 р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1

Державний акт видано на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради №192/20 від 16.12.1999 р. Вказана земельна ділянка розміром 0, 1000 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Позивач зазначив, що за даними архівного відділу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради відповідне рішення № 192/20 від 16.12.1999 р. про надання ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки, на підставі якого, в подальшому, останнім отримано державний акт НОМЕР_2 від 30.12.1999 р., не розглядалось та не приймалось.

Також, перевіркою встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області 29.01.2010 р. ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3

31.07.2010 р. ОСОБА_3 в свою чергу продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 Вказаний договір на даний час є чинним.

Посилаючись на зазначені обставини та вказуючи, що земельна ділянка вибула з володіння поза волею органу, уповноваженого на розпорядження нею, а також на те, що договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, є нікчемним, прокурор просив позов задовольнити, та висловився про відсутність в нього заперечень проти винесення заочного рішення.

Представник Чугуївської міської ради Харківської області до зали судових засідань не з'явився подавши заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а також третя особа: ОСОБА_3 до зали судових засідань не з'явились про місце та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового розгяляду справи не подавали.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Перевіркою додержання вимог земельного законодавства, проведеною прокуратурою, виявлено, що на земельну ділянку, що розташована на території Чугуївської міської ради, а саме: АДРЕСА_1, 30.12.1999 р. видано державний акт на право власності на землю НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 (а.с.35). Державний акт був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 192/20 від 16.12.1999 р. Вказана земельна ділянка розміром 0, 1000 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Також перевіркою встановлено, що за даними архівного відділу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради відповідне рішення № 192/20 від 16.12.1999 р. про надання ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки, на підставі якого, в подальшому, останнім отримано державний акт НОМЕР_2 від 30.12.1999 р., не розглядалось та не приймалось.

Під вказаним рішенням № 192/20 було розглянуто питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_5 права постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. (а.с.40).

Як вбачається з висновку судового експерта НДЄКЦ при ГУМВС України в Харківській області від 27.08.2012 р., бланк державного акту на право власності на землю НОМЕР_2 від 30.12.1999 р. виготовлено з використанням форм плоского та високого друку на поліграфічному підприємстві, що здійснює виготовлення документів даної категорії. Зображення відтиску круглої гербової печатки з текстом «... Виконавчий комітет Чугуївської міської ради...» в державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виконано електрофотографічним способом друку. (а.с. 43-58).

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, 29.01.2010 р. ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3

31.07.2010 р. ОСОБА_3 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_2.(а.с.36).

Аналіз вказаних доказів свідчить про той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 30.12.1999 р. гр. ОСОБА_1 видано з посиланням на рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 192/20 від 16.12.1999 р., яким в дійсності питання про виділення йому вказаної земельної ділянки не вирішувалось і рішення про це Чугуївською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалось, а отже спірна земельна ділянка вибула із володіння власника в особі Чугуївської міської ради не з його волі.

Враховуючи вище викладене, підстави для виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку відсутні. Земельна ділянка, на яку державний акт зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 є державною власністю, розпорядником якої є Чугуївська міська рада Харківської області.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких є і вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

За приписами п. 3 ч. 1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи викладене та відсутність передбачених ч.2 ст.388 ЦК України підстав, які виключають витребування майна від добросовісного набувача, суд приходить до висновку, що право державної власності підлягає судовому захисту, шляхом задоволення вимог про визнання недійсним виданих на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування майна у ОСОБА_2, яке поза волею власника незаконно вибуло з його володіння (управління) і за договором передано набувачеві.

При цьому суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 06 лютого 2013 року при розгляді справи №6-169цс12, згідно якої визнання державного акту про право власності на землю недійсним є самостійним способом захисту порушеного права. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України дана правова позиція є обов'язковою для врахування судами України.

Що стосується позовних вимог прокурора про скасування запису про державну реєстрацію спірного державного акту, то у задоволенні цих вимог необхідно відмовити в зв'язку з наступним.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-У1 (з наступними змінами) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Розділом другим цього Закону визначено органи реєстрації прав.

Позовна заява прокурора не містить обґрунтування цієї вимоги, позивачем не зазначено орган, який повинен вчинити цю дію, такий орган не залучено до участі у справі у якості відповідача. Разом з тим, вказана обставина не є перешкодою для здійснення відповідних записів у державному реєстрі, оскільки підставою для скасування спірного запису є рішеня суду про визнання державного акту недійсним, а дії щодо реєстрації права є похідними від самого права. Тому у задоволенні позову в частині визнання недійсними записів про реєстрацію державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 30.12.1999, виданого на ім'я ОСОБА_1.(перереєстрованого на ОСОБА_3 28.07.2010 р., виданого на ім'я ОСОБА_2.), належить відмовити, оскільки орган, яким вчинено цей запис до участі у справі не залучений, до того ж рішення про визнання недійсним вищенаведеного розпорядження та державного акту само по собі тягне за собою недійсність і вказаного запису та є підставою для його анулювання.

На підставі викладеного, керуючись 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позовну заяву Чугуївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання державних актів на право власності на земельну ділянку та записів про їх державну реєстрацію недійсними, повернення земельної ділянки, - задовольнити частково.

Визнати недійсними Державний акт НОМЕР_2 від 30.12.1999 року, виданий на ім'я ОСОБА_1 (перереєстрований на ОСОБА_3 28.07.10року за № 20001) та державний акт НОМЕР_3 від 22.10.10р., виданий на ім'я ОСОБА_2, на право приватної власності на землю, яка розташована на території Чугуївської міської ради за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 державі в особі Чугуївської міської ради Харківської області у придатному для використанні стані.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн. в рівних частках по 121,80грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя