РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

643/5463/15-ц

2/643/2643/15

20.05.2015

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Марченко О.М.

при секретарі Накеурі І.Р.

у відкритому судовому засіданні в м. Харкові розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про знаття особи з реєстрації місця проживання, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він, відповідач та треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності в порядку приватизації є співвласниками квартири АДРЕСА_1. В даний час в квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, який у 2002 році виїхав до Чехії в м. Прага та з цього часу в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, будь які речі в квартирі відсутні. Позивач є пенсіонером та для нього дуже тяжко сплачувати комунальні послуги, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Просить суд визнати відповідача, таким, що не використовує житло за призначенням, а саме для проживання квартиру АДРЕСА_1 та зняти відповідача з реєстрації за даною адресою.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові і просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в порядку ст.224 ЦПК України: на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити .

Представник третьої особи Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області у судове засіданні не з'явилися, надали до суду заяву в якій просять слухати справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1999 року № 36812 на праві спільної сумісної власності, є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, та треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на ст.ст. 71, 72 ЖК України, як на підставу своїх позовних вимог.

Проте, з такою позицією позивача суд погодитись не може, оскільки дані статті застосовуються до державного житлового фонду. Спірна квартира до такого не відноситься, оскільки перебуває у приватній власності сторін.

Відтак в межах обґрунтування позову позивач не довів втрату відповідачем можливості користування житловим приміщенням за наведених ними норм права.

Крім того, суд зазначає, що статтею 368 ЦК України, визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють у користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У зв"язку з цим слід вважати, що змістом внутрішніх правовідносин спільної сумісної власності є право кожного зі співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю з іншим співвласником.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, визнання відповідача таким, що не використовує житло за призначенням, а саме для проживання квартиру АДРЕСА_1 та зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, потягне за собою позбавлення прав власника, а саме права володіння та користування, що допускається лише на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови відшкодування вартості належного особі майна (ст. 41 Конституції України).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213 -215, 218 ЦПК України, ст.ст. 321, 368, 369, ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, треті особи Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про знаття особи з реєстрації місця проживання відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Марченко О.М.