У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 08 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона зареєстрована і є власницею квартири АДРЕСА_1. Рішеннями Сумської міської ради було внесено до переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Суми нежитлове приміщення (підвал) площею 343,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, визначено цільове використання - під розміщення непродовольчого магазину. На підставі цих рішень Сумська міська рада отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03 квітня 2009 року. Вказувала, що нежитлове приміщення (підвал) площею 343,2 кв. м у будинку по АДРЕСА_1 призначене для розташування будинкових мереж: опалювання, водопостачання та каналізації, електропостачання тощо, тобто є допоміжним, що згідно з законодавством України є спільною сумісною власністю власників квартир багатоквартирного житлового будинку, у зв'язку з чим неправомірним є включення вказаного нежитлового приміщення (підвалу) до переліку об'єктів комунальної власності.

Просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03 квітня 2009 року, видане Сумській міській раді на підставі рішення Сумської міської ради від 16 квітня 2008 року № 1385-МР на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 336,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 08 січня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03 квітня 2009 року, видане Сумською міською радою на підставі рішення Сумської міської ради від 16 квітня 2008 року № 1385-МР на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 336,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не обґрунтувала порушення її прав та законних інтересів рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2014 року про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно і доказів на підтвердження існування договірних відносини між нею та відповідачем не надано, апеляційний суд правильно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік