_____________________________________________________________________________________________________________________Справа № 520/3394/15-ц
Провадження № 2/520/2686/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, суд, -

в с т а н о в и в :

13.03.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, який 15.06.2015 року уточнила та просить змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у сумі 1200 грн. та додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 390 грн., щомісячно; стягнути понесені додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 3588 грн. При цьому позивач посилається на те, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року ухвалено стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., щомісячно. Однак, як зазначає позивач, за час стягнення аліментів суттєво змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів, у звязку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

До судового засідання позивач не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому пояснила, що незрозуміло у зв'язку із чим позивач як на підставу збільшення розміру аліментів посилається на зміну курсу долара, чому розрахунок аліментів здійснено з урахуванням індексу інфляції, та чим керується позивач, коли визначає аліменти у розмірі саме 1200 грн. Крім того, представник зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, а також представник наголошує на тому, витрати на проїзд та харчування дитини не можуть вважатися додатковими витратами. Сторона відповідача зазначає, що батько у добровільному порядку систематично допомагає дитині, займається її здоровям, організовує спільний відпочинок, а тому підстав для збільшення розміру аліментів немає, як і не має підстав для стягнення додаткових витрат на дитину.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року по справі № 520/12689/14-ц ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., щомісячно. Рішення набрало законної сили 07.11.2014 року /а.с. 5-6/.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положенням частини 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано:

-Довідку № 549 від 02.09.2014 року, з якої слідує, що ОСОБА_3 навчається в Одеському училищі мистецтв і культури ім. К.Ф. Данькевича, дата закінчення навчання 30.06.2018 року /а.с. 3/;

-Довідку № 283/03 від 03.03.2015 року, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 працюла в ТОВ «КОМАНДОР+» з 01.10.2013 року, займала посаду «черговий пульта пункту централізованого спостереження» дохід з 01.02.2014 року по 31.01.2015 року склав 16 911,31 грн. /а.с. 4/;

-Довідку № 335/06 від 10.06.2015 року, з якої слідує, що дохід ОСОБА_1 за період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року склав 3 242,09 грн. /а.с. 30/;

-Довідку № 361/08 від 05.08.2015 року, з якої вбачається, дохід ОСОБА_1 за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року склав 6 725,60 грн. /а.с. 59/;

-Трудову книжку позивача, з якої слідує, що ОСОБА_1 14.08.2015 року звільнена з посади за власним бажанням /а.с. 60-61/.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано:

-Виписку із замовлення на придбання бас-гітари вартістю 22 140 грн. /а.с. 70-71;

-Платіжні доручення про перерахування коштів відповідачем на рахунок ОСОБА_3 /а.с. 72-92/;

-Медичну документацію ОСОБА_3 про проходження лікування доньки у м. Києві /а.с. 99-102/;

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.06.2015 року, судом досліджено лист від 22.07.2015 року, з якого слідує, що згідно податкової декларації платника єдиного податку ПП ОСОБА_2, сума доходу за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року складає 780 911,00 грн., 01.01.2014 року по 31.12.2014 року становить 879 266,00 грн. /а.с. 37/.

Суд погоджується із запереченнями сторони відповідача щодо необґрунтованості посилань позивача як на підставу збільшення розміру аліментів - на зміну курсу долара, здійснення розрахунку аліментів з урахуванням індексу інфляції, а також подорожчання вартості енергетики, природного газу, комунальних платежів. Так як, вказані позивачем підстави свідчать про підвищення вартості життя загалом у державі, які несе не тільки позивач по справі, а й відповідач.

Окрім того, суд критично відноситься до вказаних тверджень позивача, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14.08.2015 року звільнилася з роботи за власним бажанням та на цей час не працевлаштована. При цьому, позивач є особою працездатного віку, перебуває з вересня 2011 року у новому шлюбі із ОСОБА_5, що підтверджено рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року по справі № 520/12689/14-ц, а тому на підставі положень ст. 180 СК України позивач, як і відповідач по справі, зобовязана утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, прожитковий мінімум у 2015 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, тому сума аліментів на дитину сторін має враховуватись із вказаною сумою.

В ході розгляду справи, суду не надано доказів щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, враховуючі всі встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку про можливість збільшення розміру аліментів на утримання доньки з 500 грн. до 800 грн., щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що додаткові витрати на утримання доньки складаються із витрат на проїзд до навчального закладу та витрат на харчування під час перерви між заняттями. У зв'язку із чим, позивач просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 390 грн., щомісячно та додаткові витрати у розмірі 3588 грн. за період з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року.

Проаналізувавши вказані позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги щодо додаткових витрат, суд приходить до висновку, що витрати повязані із проїздом та харчуванням у перервах не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дитини. При цьому позивачем не надано письмових доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 вказаних витрат, як і не надано доказів на підтвердження інших витрат.

В ході розгляду справи у судовому засіданні 21.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 пояснив, що після розірвання шлюбу із позивачкою у червні 2011 року їх спільні діти залишилися проживати із ним. Старший син, який уже повнолітній, продовжує проживати із батьком, а донька лише у зв'язку із навчанням в Одеському училищі мистецтв і культури ім. К.Ф. Данькевича у 2014 році переїхала до матері. Однак, донька продовжує перебувати на його утриманні, оскільки відповідач сплачує не тільки 500 грн., суму аліментів, а й інші витрати, пов'язані з відпочинком та лікуванням доньки.

Вказані обставини та пояснення відповідача у ході розгляду справи не спростовані стороною позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 180, 182-184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які визначені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року, та стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. /вісімсот гривень/ щомісячно, починаючи з 13.03.2015 року та до досягнення донькою повноліття, тобто до 13.10.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. /чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок/.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.