УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором банківського вкладу у розмірі 39 011,89 дол.США, шо за курсом НБУ становить 916 073 грн 30 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що між нею та ПАТ «КБ «Хрещатик» були укладені наступні депозитні договори:

- договір №222D-379171 банківського вкладу «Літній» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (400 днів) від 08 липня 2013 року на суму 8 538 дол.США на термін з 8 липня 2013 року по 12 серпня 2014 року та із процентною ставкою 8,5%;

- договір №222D-467521 банківського вкладу «Новорічні обійми» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (14 місяців) від 14 січня 2014 року на суму 32 000 дол.США на термін з 14 січня 2014 року по 13 березня 2015 року, з процентною ставкою в розмірі 9,9 %.

Позивачка зазначала, що до укладення зазначеного договору між сторонами в порядку переоформлення були укладені договір №262/2012-222 від 22 березня 2012 року банківського вкладу «Ювілейний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів в сумі 32 000 дол.США на термін з 22 березня 2012 року по 22 листопада 2013 року та договір №222D-446848 від 22 листопада 2013 року банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) в сумі 32 000 дол.США на термін з 22 листопада 2013 року по 21 листопада 2014 року.

ОСОБА_5 вказувала, що 02 червня 2014 року звернулась до банку із заявою про повернення розміщених коштів, однак, кошти повернуті не були. При цьому, за твердженням керівництва банку відбулось незаконне привласнення коштів позивача колишніми працівниками відповідача і на даний час триває досудове розслідування даного факту в рамках кримінального провадження.

Оскільки, відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за договором, позивачка просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 суму вкладів у розмірі 39 011,89 дол.США, що за курсом НБУ станом на день подання заяви про зменшення позовних вимог становить 916 073 грн 30 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Хрещатик», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували приписи ст. ст. 526, 1058, 1059 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку щодо невиконання банком взятих на себе зобов'язань, передбачених договорами банківських вкладів, по закінченню строку дії яких не повернув позивачці вклади; при цьому судами правильно оцінено висновок експерта № 594/тдд від 26 грудня 2014 року, яким встановлено, що підпис від імені позивачки на заявах про видачу вкладу від 06 серпня 2013 року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська