233 № 233/2274/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28 травня 2015 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суду Донецької області у складі

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Кругової Ю.С.;

представника позивачки ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в якій позивачка просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 15.05.2015р. позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 20.11.1996р. Після оформлення права власності, вони стали проживати у цій квартирі та зареєстрували своє місце проживання там. Її син, ОСОБА_3 з 2009р. і до теперішнього часу за зазначеною адресою не проживає, в квартирі не з'являється, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не оплачує. Зазначає, що в добровільному порядку відповідач знятись не може, вона з ним жодного зв'язку не має, а тому вимушена звернутись із даним позовом до суду.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце його слухання був повідомлений належним чином.

З огляду на повторну неявку відповідача, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивачка ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.11.1996р., який зареєстрований в БТІ 02.12.1996р. (а.с. 7).

Як вбачається із копії довідки від 06.04.2015р. №153 (а.с. 6), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: позивачка ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також відповідач ОСОБА_3

Актом комісії КП "ЖЕК №6" від 15.05.2015р. (а.с. 25) стверджується, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з липня 2009р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є батьком відповідача, проживає з позивачкою за спірною адресою та йому відомо, що відповідач виїхав у 2009р. з квартири і не проживає у ній з цього часу. Зазначив, що на даний час йому не відомо де проживає відповідач.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що добре знайома з позивачкою ОСОБА_2 оскільки є сусідкою, і вона часто буває в гостях у квартирі позивачки. Зазначила, що відповідача бачила в квартирі позивачки орієнтовно в 2009 році, однак після цього і до теперішнього часу вона його там не бачила. Зазначила, що на даний час відповідач у квартирі не проживає.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивачки, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у квартирі АДРЕСА_1, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням.

На підставі ст. ст. 16, 391, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя