Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1033/15-ц
Провадження № 2/553/570/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.05.2015 рокум. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Ленінський ВДВС Полтавського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з аліментів за навчання, в якому вказує, що з 1992 року по 1995 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.03.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2. Син закінчив навчання 28.02.2015 року. Відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів, незважаючи на т, що працює та має постійний заробіток, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, у зв'язку з чим виникала заборгованість з аліментів за навчання за період з січня 2011 року по лютий 2014 року у розмірі 18809 грн. 75 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги, крім заборгованості з аліментів у розмірі 18809 грн. 75 коп., просила стягнути також неустойку (пеню) за порушення за прострочення сплати аліментів за період з березня 2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 1638 грн. 10 коп.

Ухвалою суду від 20.04.2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Ленінський ВДВС Полтавського міського управління юстиції.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, промила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бистрай О.М. в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти позовних вимог про стягнення заборгованості з аліментів, пояснивши, що вона виникла внаслідок відсутності у відповідача коштів на їх сплату у нарахованому державним виконавцем розмірі, проте з урахуванням того, що вказаний борг станом а 01.04.2012 року у сумі 1354 грн. 33 коп. стягнуто за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18.04.2012 року, з урахуванням даних що містяться у розрахунку заборгованості, наданому державним виконавцем, просили стягнути заборгова6ність у розмірі 14425 грн. 75 коп. Проти позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів фактично заперечували, посилаючись на недоведеність, при вирішенні позову в цій частині просили врахувати матеріальний та сімейний стан відповідача.

Представник Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в судовому засіданні з приводу вирішення позову ОСОБА_1 поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського райвиконкому м. Полтави 31.10.1995 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,цей факт підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.02.1993 року, виданого відділом ЗАГС Ленінського райвиконкому м. Полтави.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.03.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти щомісячно у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі вказаного судового рішення 20.04.2011 року Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2-565/11, який стягувачем ОСОБА_1 пред'явлено для виконання до Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ.

28.02.2015 року ОСОБА_3 закінчив навчання у Вищому навчальному закладі Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі".

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах згідно в/л № 2-565/11 від 20.04.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, 1993 року народження, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконаного державним виконавцем Ленінського ВДВС Ленінського МУЮ Дорошенко М.О., боржником ОСОБА_2 сплата аліментів здійснювалась щомісячно у розмірі по 350 грн., проте не у повному обсязі, у зв'язку з чим за період з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 18809 грн. 75 коп.

Відповідно до норм чинного сімейного законодавства позивач має право на стягнення заборгованості з аліментів. При цьому, відповідно до ч. 4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

А відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір коштів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує наступне.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бистрай О.М. не заперечували факт існування заборгованості з аліментів, стягнутих з відповідача на період навчання повнолітнього сина, проте не погодились з їх розміром, визначеним державним виконавцем.

Так, під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що заборгованість з аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.03.2011 року на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення ним навчання, яка утворилась за період з січня 2011 року по 01.04.2012 року у розмірі 1354 грн. 33 коп., стягнута за позовом ОСОБА_1 згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18.04.2012 року.

Зазначене судове рішення звернуто до виконання у порядку, встановленому чинним законодавством.

Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-565/11 від 20.04.2011 року, виданим Ленінським районним судом м. Полтави на підставі рішення суду від 24.03.2011 року, розмір заборгованості з аліментів за період з 01.04.2012 року по 01.03.2014 року становить 14425 грн. 75 коп. й саме ця сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 а користь позивача ОСОБА_1

При вирішенні позову ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд виходить з наступного.

Як встановлено в ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 щомісячно частково сплачував аліменти, нараховані державним виконавцем, на період навчання повнолітнього сина, пояснив, що з урахуванням матеріального стану, зокрема, відсутності доходу відповідного розміру та наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, не мав можливості сплачувати аліменти у повному обсязі.

Доказів того, що відповідач в період з квітня 2014 року по лютий 2015 року мав заробіток, достатній для сплати аліментів у визначеному державним виконавцем розмірі, умисно ухилявся від їх сплати, позивачем суду не надано та під час судового розгляду справи не встановлено.

Відповідно, судом не здобуто доказів того, що заборгованості з аліментів виникла внаслідок винних дій відповідача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, заборгованість з аліментів у розмірі 14425 грн. 75 коп.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 171 грн. 85 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення - в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна