Справа № 648/2125/14-ц
Провадження № 2/648/3/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Коваленко А.В.

при секретарі - Хатункіній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду, просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 354532грн. посилаючись на те, що 01 жовтня 2010 року між сторонами укладено договір позики згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в сумі 46000грн., 1500євро та 21204 доларів США, із строком повернення 01 червня 2011 року, укладення договору підтверджується наданою ОСОБА_2 розпискою від 01 жовтня 2010 року, у строк зазначений в розписці ОСОБА_2 кошти ОСОБА_1 не повернула.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, просила суд визнати недійсним договір позики між сторонами у зв'язку із його безгрошовістю та укладенням його під впливом обману зі сторони ОСОБА_1

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року вищезазначені позови об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3 розмір заявлених позовних вимог зменшили із суми354532грн. на суму 319282грн., надавши пояснення згідно заявлених вимог, зустрічний позов не визнали повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_2 належними доказами в судовому засіданні не доведено, що договір позики укладений під впливом обману з боку ОСОБА_1 та ним гроші в борг ОСОБА_2 не надавались.

В судовому засіданні ОСОБА_2, її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 зустрічний позов підтримали повністю, надавши пояснення згідно заявлених вимог, первісний позов не визнали повністю, посилаючись на те, що 01 жовтня 2010 року ОСОБА_2 дійсно під диктовку ОСОБА_1 написала розписку про отримання нею в борг від ОСОБА_1 46000грн., 1500євро, 21204 доларів США, але вказаних коштів ОСОБА_1 їй не передав, вважають вказаний договір недійсним з таких підстав: між сторонами склалися довірливі відносини в той час , коли ОСОБА_1 скуповував земельні ділянки у односельчан ОСОБА_2, вона також передала ОСОБА_1 свою земельну ділянку в оренду в 2009р. строком на 49 років, безгрошову розписку написала під диктовку ОСОБА_1, який умовив її на це, заявивши, що допоможе взяти їй кредит в банківській установі, де сам працював, зловживаючи її довірою, він 14.04.2008р. отримав кредит в сумі 18000доларів США та заявив їй, що вона по ньому є поручителем, цей кредит він отримав для придбання для них обох земельних ділянок у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для перепродажі та отримання доходу, але отримавши кредит та придбавши земельні ділянки, обманув її, земельні ділянки не продав, зобов'язав її сплачувати за нього кредит, понудивши її дати безгрошову розписку, посилаючись на те, що вона не зможе відмовитись від поручительства, а сам подав заяву до суду про стягнення не існуючого боргу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_2 01 жовтня 2010 року згідно розписки позичила у ОСОБА_1 46000грн., 1500євро, 21204 доларів США та зобов'язалася повернути їх у строк до 01.06.2011р.

На підтвердження укладення договору позики та його умов ОСОБА_2 надала розписку позичальника, яка посвідчує передання коштів ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала факт складання нею розписки та те, що підпис в ній було поставлено нею особисто.

В порушення договірних зобов'язань ОСОБА_2 умови договору позики не виконувала та не повернула станом на 01 жовтня 2011 року позичені кошти.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 умов договору позики за нею обліковується заборгованість згідно договору позики та згідно уточненого розрахунку наданого ОСОБА_1 в сумі 319282грн.: 249177грн. (21204 доларів США ? 11,75грн.) + 24135грн. (1500євро ? 16,09грн.) + 46000грн., яку позикодавець просить стягнути з боржника.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконування то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається такими, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або в речі насправді не були одержані ним він позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановленого договору.

Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог 57-60 ЦПК України.

А поскільки, в судовому засіданні ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не доведено безгрошовості договору позики, вчинення його під впливом обману, так як посилання ОСОБА_2 на обставини на підставі яких 01.10.2010р. вона написала розписку під впливом обману з боку ОСОБА_1, є суперечливими, непослідовними та такими, що протиріччять один одному, як в часі, так і відносно фактів установлених судом в ході розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 при заявлені своїх вимог, станом на час написання 01.01.2010р. розписки та посиланням на те, що ОСОБА_1 зобов'язався в разі написання нею розписки вчинити на її користь певні дії в майбутньому, як-то: допомогти отримати ОСОБА_2 кредит за який, вони разом придбають та продадуть земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а отриманий від цього прибуток розділять між собою, але домовленості ОСОБА_1 не дотримався та отримав кредит сам, придбав за нього земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тоді як ОСОБА_2 мала усвідомлювати, що вказані події не могли відбутися після 01.10.2010р., так як мали місце згідно кредитного договору та купівлі-продажу земельних ділянки в 2008р., тобто за два з половиною роки до 01.10.2010р., та були ОСОБА_2 достовірно відомі, так як згідно її пояснень в судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є односельцями ОСОБА_2, саме від них їй стало відомо, що земельні ділянки продаються, про що вона повідомила ОСОБА_1, після чого він в 2008р. придбав ці земельні ділянки, про що їй також було відомо в 2008р., а тому ОСОБА_1 не міг в силу цього придбати їх повторно сам, або разом із ОСОБА_2 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після 01.10.2010р., як на це посилається ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог.

Що стосується доводів ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог стосовно примусу, як поручителя, сплачувати кошти за ОСОБА_1 по зобов'язанням за кредитним договором від 2008р., що є на думку ОСОБА_2 обставиною, на підставі якої договір позики підлягає визнанню не дійсним, то беручи до уваги, що в судовому засіданні не встановлено та ОСОБА_2 не доведено що вона була поручителем по кредитним договорам ОСОБА_1, на підставі чого повинна була відповідати перед кредитором у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, то суд приходить до висновку, що вказана ОСОБА_2 обставина не є підставою визнання договору поруки не дійсною, як і посилання ОСОБА_2 на покази свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які згідно наданих ними показів в судовому засіданні очевидцями написання розписки ОСОБА_2 не були.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2, заявивши вимоги про визнання договору позики недійсним із-за його безгрошовості та вчинення його під впливом обману з боку ОСОБА_1, до суду будь-яких доказів безгрошовості договору позики не надала, факту укладення спірного договору позики під впливом обману не доведено, то заявлені нею вимоги про визнання договору позики недійсним задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, враховуючи те, що в судовому засіданні ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не доведено, що грошові кошти нею від ОСОБА_1 не отримано, так як згідно пояснень ОСОБА_2 розписка про отримання коштів написана нею власноручно, підпис в ній проставлений нею особисто, доказів повернення коштів отриманих від ОСОБА_1 нею до суду не надано, із пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 і раніше брала в борг у нього кошти, але позику повертала, на підтвердження чого надав суду розписку про надання позики ОСОБА_2 в 2008 році в сумі 15500грн. і 2500євро, що не заперечувала в судовому засіданні і сама ОСОБА_2, а тому коли ОСОБА_2 попросила у нього в борг кошти для придбання нерухомості в м. Херсоні з послідуючою її реалізацією та поверненнями йому позичених коштів, він погодився та надав їй в борг кошти, які вона просила, а тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ним в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено, що між сторонами 01.10.2010р. укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 в строк до 01.06.2011р. взяті в борг кошти ОСОБА_1 не повернула.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що згідно вступившого в законну силу рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 17.08.2011р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2007 року в сумі 54605грн. 41коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про звільнення з під арешту належної ОСОБА_2 квартири накладеного ухвалою суду від 13 серпня 2014р. у вказаній цивільній справі, а тому відповідно до ст. 154 ЦПК України забезпечення позову в частині накладення арешту на вищезазначену належну ОСОБА_2 квартиру підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 154, 212, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 319282грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним - відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3192грн. 82коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243грн. 60коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: А.В. Коваленко