Справа № 477/1115/15-ц
Провадження № 2/477/558/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В с т а н о в и в:

22 травня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, уточнивши яку, остаточно просила, встановити факт батьківства ОСОБА_3, який помер 28 березня 2007 року, щодо неї та визнати за нею право власності на житловий будинок № 38 по вул. Пушкіна в с.Котлярове Жовтневого району Миколаївської області, з господарськими будовами та спорудами.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, та під час реєстрації її позивачки народження, дані про батька були внесені за вказівкою матері як «Коваленко Микола Павлович».

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вище вказаний житловий будинок, який успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5. Позивачка була зареєстрована із спадкодавцем на час його смерті, проживала із ним однією сімєю, тобто є такою, що спадщину фактично прийняла, натомість підтвердити родинні стосунки позбавлена можливості.

Окрім того, оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджував право власності первинного власника ОСОБА_5 не зберігся, через що позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку та звернулася до суду за їх захистом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтвердила та пояснила про вищевикладене. Вказала, що жила разом із батьком ОСОБА_3 від народження та до дня його смерті. Щодо обставин внесення даних про батька у свідоцтво про її народження не була обізнана та за життя батьки не вчинили дій з встановлення його батьківства, що нині змушує її підтверджувати факт батьківства в судовому порядку. В наступному подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно визнала та просила справу розглянути за відсутності їх представника.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 мати заявниці, а також ОСОБА_6 двоюрідний брат ОСОБА_3 та ОСОБА_7, підтвердили батьківство ОСОБА_3 у відношенні ОСОБА_1 Свідок ОСОБА_4 пояснила, що проживала із ОСОБА_3 однією сімєю як чоловік і жінка, натомість шлюбу не реєстрували, і при реєстрації народження їх доньок Уляни та ОСОБА_1 запис про батька було здійснено тільки з її слів. Їх донька Уляна померла 26 березня 2007 року (а.с. 56), а через день помер і ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3 вони не встановлювали його батьківства відносно їх доньок, через що нині їх донька ОСОБА_1 позбавлена можливості оформлення спадкових прав.

Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Зокрема, підставою відмови зазначено не надання документів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_3 та правовстановлюючого документу щодо спадкового майна (а.с. 25).

Вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Щодо заявлених вимог про встановлення факту батьківства, то відповідно до статей 234, 256-259 ЦПК України та ст.130 СК України в порядку окремого провадження суд може встановити факт батьківства у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини. Заява про встановлення такого факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно положень ст.ст. 128 ч. 3, 130 ч. 2 СК України, таку заяву може бути подано, в тому числі самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Аналогічні розяснення надані у п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Щодо вимог про визнання права власності на нерухоме майно, то відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За такого, захист прав позивачки, у разі встановлення її прав як спадкоємця після смерті ОСОБА_3, можливе лише в судовому порядку з вирішенням питання щодо права власності відносно спадкового майна.

За даними копії свідоцтва про народження ІІІ-ФП № 427654, батьками позивачки ОСОБА_1 вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 20).

Зі змісту витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, актовий запис про народження ОСОБА_1 здійснено 13 грудня 1990 року за № 30. Дані про батька внесені за вказівкою матері (а.с. 36 зв. бік -38).

За даними погосподарської книги по вул. Пушкіна 38 в с.Котлярове та даних виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради, головою домогосподарства за вказаною адресою був Бі(є)лоножко ОСОБА_10. Разом із ним проживала, в тому числі, донька ОСОБА_1 з 1990 року, тобто з народження та по день смерті спадкодавця (а.с. 22-23).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть 1-ФП № 044544, ОСОБА_3 помер 28 березня 2007 року, про що виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 17 від 29.03.2007 року (а.с. 21).

Вислухавши пояснення заявниці та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає доведеним батьківство ОСОБА_3, який помер 28.03.2007 року, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так як встановлення даного факту породжує для позивачки певні юридичні наслідки та права, а саме: право на спадкування як спадкоємця першої черги, то її вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про право власності, то зі змісту копії договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1971 року, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_11 житловий будинок, розташований в с.Котлярове Жовтневого району Миколаївської області. Вказаний будинок належав продавцю відповідно до записів погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за 1971 рік № 668. Договір зареєстрований виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради 22.10.1971 року за №198 (а.с. 24).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

За даними технічного паспорту, спадковий житловий будинок та господарські споруди 1971 та 1972 років побудови (а.с. 16 зв. бік).

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_5 помер 06 грудня 1979 року (а.с. 34-35).

За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася (а.с. 45-46) .

На підтвердження переходу прав власника щодо вищевказаного будинку від спадкодавця ОСОБА_5 до його сина ОСОБА_3 також свідчать дані погосподарської книги за вищевказаною адресою, в якій головою домогосподарства зазначався ОСОБА_3 (а.с. 23).

За такого, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_5 набув права власності на це нерухоме майно за вищевказаним договором купівлі-продажу, а після його смерті вказане майно успадкував його син ОСОБА_3 (а.с. 58-61), однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив, державну реєстрацію своїх прав не здійснив (а.с. 18), більш того, оригінал вказаного правовстановлюючого документу не зберігся, що нині перешкоджає позивачці в оформленні її спадкових прав.

За даними приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області та даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 28 березня 2007 року, не заводилася (а.с. 41-42).

За вказаного та відповідно до даних ОСОБА_2 сільської ради про те, що на час смерті ОСОБА_3 із ним проживала його донька ОСОБА_1, та встановивши факт батьківства спадкодавця ОСОБА_3 відносно позивачки, суд дійшов висновку, що остання відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що спадщину прийняла.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1261,1268 Цивільного кодексу, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, громадянина України, який помер 28 березня 2007 року (актовий запис про смерть здійснено виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 17 від 29.03.2007 року), по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 38 (тридцять вісім) з господарськими будовами та спорудами, що розташовані в с.Котлярове по вул. Пушкіна Жовтневого району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенова