УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л., Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконним та скасування пунктів 5, 5.35 рішення Бердянської міської ради № 38 від 28 січня 2010 року, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити дії та витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року прокурор звернувся до суду в інтересах держави із вказаним позовом, посилаючись на те, що п. 5, 5.35 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради V скликання № 38 від 28 січня 2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,1 га, з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1, для індивідуального дачного будівництва. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку та 14 травня 2010 року провів державну реєстрацію державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на зазначену земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2).

Позивач зазначав, що оспорюване рішення Бердянської міської ради суперечить положенням ст. ст. 51, 118, 123 ЗК України, ст. ст. 88, 90 Водного кодексу України, оскільки земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_1, яка була надана у власність ОСОБА_5, знаходиться в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а тому належить до земель водного фонду та є землею рекреаційного призначення, а також те, що на порушення ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність не пройшов обов'язкову державну експертизу, а тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, прокурор просив: визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.35 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 38 від 28 січня 2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно з яким передана у приватну власність ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована по АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована по АДРЕСА_1, виданий Бердянською міською радою на ім'я ОСОБА_5 та зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 10 від 14 травня 2010 року та зобов'язати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис у Поземельній книзі на спірну земельну ділянку. Крім того, у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 спірну земельну ділянку продав ОСОБА_6 на підстаі договору купівлі-продажу від 13 червня 2013 року, витребувати у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та повернути за належністю територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним п. 5, 5.35 рішення 78 сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий Бердянською міською радою на ім'я ОСОБА_5

Зобов'язано Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис у Поземельній книзі на земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1.

Витребувано у ОСОБА_6 та повернуто за належністю територіальній громаді м. Бердянська земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що передача спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_5 проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ця земельна ділянка належить до земель водного фонду. Крім того, на порушення приписів ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та ч. 9 ст. 118 ЗК України при виділенні земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не була проведена обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради V скликання № 38 від 28 січня 2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельних ділянок та відповідно до п. 5.35 передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1, для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації.

11 травня 2010 року на підставі цього рішення ОСОБА_5 отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1 за реєстровим НОМЕР_3.

13 червня 2013 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_6

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_339/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> та статтею 4 ВК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_59/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1> до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України належать землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

За положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) уздовж морів та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон установлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Розмір та межі прибережної захисної смуги вздовж морів та навколо морських заток і лиманів установлюється за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Так, стаття 59 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_346/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_501/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_346/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_346/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>).

Як вбачається із матеріалів справи, спірна земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, що підтверджується інформацією Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області № 0569/01-23 від 19 лютого 2014 року, з якої вбачається, що відстань від урізу води Азовського моря до земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 складає 639 м.

Відсутність проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги не може свідчити про недоведеність факту віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду, оскільки необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, з урахуванням конкретної ситуації.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 6-16цс14 від 21 травня 2014 року та яка згідно із ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, суди на підставі положень ст. ст. 58 <nau://ukr/2768-14|st58>, 60 <nau://ukr/2768-14|st60>, 61 <nau://ukr/2768-14|st61>, 84 ЗК України <nau://ukr/2768-14|st84>, ст.ст. 83, 87, 88, 89 ВК України дійшли правильного висновку про те, що земельна ділянка, надана відповідачу ОСОБА_5 належать до земель водного фонду, оскільки земельна ділянка площею 0,1 га знаходиться у 2-х кілометровій прибережній захисній смузі, зокрема, в межах прибережної захисної смуги Азовського моря й не може бути передана в приватну власність. Відсутність проекту землеустрою щодо прибережних захисних смуг не свідчить про відсутність самих прибережних захисних смуг, розміри яких визначені імперативними нормами ст. 88 ВК України.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог прокурора в частині визнання недійсним п. 5, 5.35 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 38 від 28 січня 2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно з яким передана у приватну власність ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована по АДРЕСА_1, визнання недійсним державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована по АДРЕСА_1 та зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис у Поземельній книзі на спірну земельну ділянку.

Також суди, повертаючи спірну земельні ділянку територіальній громаді м. Бердянська, правильно застосували положення ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлені та належно перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук