Справа №265/7045/15-ц
Провадження №2/265/2882/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Ждановій І.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 01 вересня 2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Під час шлюбу з відповідачкою ними за спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1. Однак вказана квартира була оформлена на імя відповідачку ОСОБА_2 і по документам саме вона є єдиною власницею спірної квартири. Вважає, що спірна квартира є його та відповідачки спільною сумісною власністю. У зв,язку з тим, що їх брак на теперішній час розірваний, просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 до попереднього судового засідання не з,явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу без його участі, але за участю його представника ОСОБА_3. Крім того, вказав, що він підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 у попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача у повному обсязі, підтвердила той факт, що спірна квартира дійсно є її та позивача об,єктом спільної сумісної власності, була придбана під час шлюбу за спільні кошти, та не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 право власності на її 1/2 частину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1987 року, який був розірваний 01 вересня 2015 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

18 травня 2005 року було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1-2554, відповідно до умов якого відповідачкою ОСОБА_2 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1.

За положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи надані докази та діюче законодавство, суд приходить до переконливого висновку, що квартира АДРЕСА_3 придбана подружжям ОСОБА_2 в період шлюбу в інтересах сімї (для проживання сімї), а тому є їх спільною сумісною власністю.

Дружина і чоловік, відповідно до положень статті 69 Сімейного Кодексу України, мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положенням статті 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частини 2 статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги, що будь-якої домовленості між сторонами щодо частки кожного із них, як співвласників у праві спільної сумісної власності не має, суд знаходить, що їх частки, як співвласників спірної квартири, є рівними, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя, задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, що є обєктом права спільної сумісної власності.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя