Солом'янський районний суд м. києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., за участю секретаря Грінченко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Мамедової Олени Леонідівни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання прав власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 18 травня 2015 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 19 червня 2015 року.

Одночасно із зверненням до суду із зазначеним позовом представником позивача адвокатом Мамедовою О.Л. подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також шляхом заборони вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів позову позивачем заявлено вимогу про визнання довіреності та в подальшому укладеного на її підставі договору купівлі-продажу автомобіля недійсною, а також позивач просить визнати право власності на автомобіль «Volkswagen Transporter T5», 2007 р.в., д.н.з.НОМЕР_1, Vin код: НОМЕР_3, та витребувати останній із чужого незаконного володіння ОСОБА_3

При цьому, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 23 березня 2013 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір оренди транспортного засобу «Volkswagen Transporter T5», 2007 р.в., д.н.з.НОМЕР_1, який на праві власності належав позивачу.

26 березня 2013 року особа на ім`я ОСОБА_5 отримав від ФОП ОСОБА_6 зазначений автомобіль разом із технічним паспортом на цей автомобіль, який надав безпосередньо позивач.

При цьому позивач наполягає на тому, що ніякої довіреності він не надав на право управління чи то розпорядження цим автомобілем.

Строк оренди автомобіля складав 3 дні, по закінченню яких ОСОБА_5 автомобіль не повернув.

Позивач наполягає на тому, що ним встановлено, що невідома особа від імені позивача уповноважила ОСОБА_5 шляхом надання довіреності, а останній уповноважив третіх осіб, розпоряджатися зазначеним автомобілем, які продали автомобіль відповідачу.

За фактом шахрайських дій щодо незаконного заволодіння цим транспортним засобом відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вважаючи, що право власності на належний позивачу автомобіль було набуто внаслідок протиправних дій невідомих осіб, просить суд забезпечити позов до вирішення справи по суті, оскільки побоюється, що ймовірне зняття автомобіля з реєстраційного обліку та відчуження автомобіля, може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення його позовних вимог.

Так, метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У поданій заяві позивач навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову у спосіб накладення арешту на вищезазначений автомобіль та заборони зняття підрозділам ДАІ МВС України зазначеного автомобіля з реєстраційного обліку та заборони його відчуження до вирішення справи по суті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що саме такі способи забезпечення позову суд вважає достатніми для забезпечення даного позову. Відтак в частині накладення заборони на передачу зазначеного автомобіля третім особам у тимчасове користування і взагалі користування автомобілем слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Мамедової Олени Леонідівни про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Transporter T5», 2007 р.в., Vin код: НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2, шляхом заборони зняття підрозділами Державтоінспекції МВС України його з реєстраційного обліку та заборони відчуження, до вирішення по суті цивільної справи №2-3172/15 (провадження №760/4963/15-ц) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 рік.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Дані про позивача:

ОСОБА_2, АДРЕСА_2

Дані про відповідача:

ОСОБА_3, АДРЕСА_1.

Суддя: В.С. Кицюк