Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 19/Кр15, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 150 тис. грн зі сплатою 20 % річних на строк до 24 січня 2028 року. На забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 25 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір майнової поруки № 15, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав у заставу житловий будинок, площею 261,4 кв. м, вартістю 192 400 грн, та комплекс нежитлових будівель складів, площею 263,8 кв. м, вартістю 136 500 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договори іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з тим, що боржник належним чином не виконував зобов'язання за вказаним кредитним договором, утворилась заборгованість у розмірі 172 868,46 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 05 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2008 року № 19/Кр15 у розмірі 172 868,46 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами встановлено, що 25 січня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 19/Кр15, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 150 тис. грн, а боржник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши боржнику кредит у розмірі 150 тис. грн.

25 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір майнової поруки № 15, відповідно до умов якого останній передав у заставу кредитору нерухоме майно по вул. Тустановицькій, 41 у м. Бориславі Львівської області, а саме: житловий будинок, загальною площею 261,4 кв. м, вартістю 192 400 грн, та комплекс нежитлових будівель складів, загальною площею 263,8 кв. м, вартістю 136 500 грн.

25 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до умов якого для забезпечення вимоги банку, що випливають з кредитного договору від 25 січня 2008 року № 19/Кр15, ОСОБА_5 передано в іпотеку житловий будинок по вул. Тустановицькій, 41 у м. Бориславі Львівської області, загальною площею 261,4 кв. м, житловою площею 94,5 кв. м, вартістю 192 400 грн.

25 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до умов якого для забезпечення вимоги банку, що випливають з кредитного договору від 25 січня 2008 року № 19/Кр15, ОСОБА_5 передано в іпотеку комплекс, до якого належать: склад, позначений на плані літерою «Б-1», цегляний, загальною площею 99,7 кв. м, склад літ. «В-1», цегляний, загальною площею 87,9 кв. м, склад літ. «Д-1», цегляний, загальною площею 76,2 кв. м, що знаходиться по вул. Тустановицькій, 41 у м. Бориславі Львівської області, вартістю 136 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

За змістом статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитних договорах, укладених між банком та позичальниками, зокрема, за кредитним договором від 25 січня 2008 року № 19/Кр15.

Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що списання безнадійної заборгованості за кредитами та нарахованими за ним процентами не є підставою для припинення вимог банку до позичальника.

Так, згідно з п. 7 постанови Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 172 «Про затвердження Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву» відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника (контрагента). Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Крім того, встановивши, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», за зобов'язаннями згідно укладеного між банком та ОСОБА_4 кредитним договором, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права вимоги до боржника як нового кредитора.

Судом апеляційної інстанції, на підставі наявних у матеріалах справи доказах, якими спростовується висновок місцевого суду, встановлено виконання зобов'язань первісного кредитора щодо видачі кредитних коштів та невиконання боржником зобов'язань по поверненню цих коштів.

У зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пунктами 5.2.7., 5.3.2. кредитного договору право про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 172 868,46 грн, з яких: 140 625 грн - заборгованість по тілу кредиту, 29 673,96 грн - заборгованість по процентам, 2 569,50 грн - пеня.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції.

Вказаний висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, а тому рішення апеляційного суду необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана