АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/32/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_9 до Черкаської міської ради та Чапаєвської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 звернулися до суду із позовом до Черкаської міської ради та Чапаєвської сільської ради Золотоніського району, яким просили визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом на ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га, та жилого будинку, що розташовані по АДРЕСА_4, а також квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачі є дітьми ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. За життя спадкодавцю згідно рішення сесії Чапаєвської сільської ради №6/22 від 19.08.1997 передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2092 га по АДРЕСА_4, в подальшому на цю земельну ділянку на підставі рішення №XXV-10/V Чапаєвської сільської ради від 23.10.2009 ОСОБА_11 міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області 14.12.2009 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :01:0020065) серія ЯН №264675 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На вказаній земельній ділянці ним було побудовано жилий будинок щодо якого на спадкодавця в погосподарській книзі відкрито погосподарський номер з особовим рахунком. Однак, за життя ОСОБА_11 правовстановлюючого документу на цей жилий будинок не отримав.

Крім того, спадкодавцеві на підставі рішення загальних зборів ЖБК №6 від 26.08.1989, затвердженого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №163/2 від 26.09.1989, видано виконавчим комітетом Черкаської міської ради народних депутатів 10.08.1989 ордер на жиле приміщення в будинку ЖБК за №015317 серія А, згідно якого ОСОБА_11 отримав право на заняття жилої площі 17,07 кв.м., що складається із однієї ізольованої квартири АДРЕСА_1.

Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_12 із заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, внаслідок чого відкрито спадкову справу згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32598221 від 30.11.2012. Крім позивачів спадкоємцями по даній спадковій справі також є ОСОБА_6 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_7 (син спадкодавця). Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

У свою чергу ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яким просила усунути відповідачів за зустрічним позовом від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 у зв'язку із залишенням без допомоги спадкодавця, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за життя ОСОБА_11 відносини між ним та його старшими дітьми не склалися, у зв'язку з цим відповідачі за зустрічним позовом взагалі не спілкувалися із спадкодавцем. У 2003 році ОСОБА_11 переніс мозковий інсульт та через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. За його життя позивачка за зустрічним позовом доглядала за спадкодавцем, готувала йому їжу, прала білизну та одяг, возила на прогулянки, оскільки він міг пересуватися лише на інвалідному візку, здійснювала догляд під час неодноразових госпіталізацій ОСОБА_11 протягом 2003-2012 років, щорічно до Черкаської обласної лікарні, 2-ї міської лікарні, Черкаського обласного госпіталю для інвалідів ВВв та 3-ї міської лікарні. Відповідачі за зустрічним позовом там жодного разу не з'явилися, не приймали ніякої участі у покращенні становища батька, ухилялися від надання йому допомоги і не давали коштів на придбання ліків. Неодноразово позивачка за зустрічним позовом просила відповідачів врахувати стан здоров'я батька, указувала, що разом було б легше доглядати за ним, однак вони відмовилися. Указане, на її думку, свідчить про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своєю аморальною поведінкою та бездіяльністю по відношенню до хворого батька порушили не лише норми моралі, але й приписи закону, а тому не мають права на спадкування як особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, що й стало підставою для звернення із зустрічним позовом до суду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.07.2014 визнано за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 право власності за кожним на 1/8 частину земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га (кадастровий номер :01:0020065), що розташована по АДРЕСА_4 без зміни цільового призначення в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11

У задоволенні інших позовних вимог за первісним позовом - відмовлено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 6/8 частин земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га (кадастровий номер :01:0020065), що розташована по АДРЕСА_4 без зміни цільового призначення в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У поданих на рішення суду апеляційних скаргах:

- ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи та на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. В обґрунтування апеляційних вимог указує на те, що показання свідка ОСОБА_15 про надання допомоги спадкодавцю позивачами за первісним позовом є неправдивими. Одночасно суд не врахував, що ряд інших свідків пояснювали про відсутність такої допомоги. Суд, визнаючи право власності на спадкове майно за двома дітьми спадкодавця та його дружиною, не врахував наявність у померлого ще одного сина - ОСОБА_7, який теж має право на частку у спадковому майні, чим порушив вимоги ст. 1261 ЦК України. Також апелянт наводить доводи, аналогічні викладеним у її позовній заяві;

- в тотожних апеляційних скаргах ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, викладених у рішенні, та на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про повне задоволення первісного позову та повну відмову у задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування апеляційних вимог указують на те, що висновки суду про самочинний характер будівництва спадкодавцем житлового будинку в с. Чапаєвка Золотоніського р-ну не ґрунтуються на матеріалах справи. Суд не врахував одержання спадкодавцем дозвільних документів на будівництво житлового будинку. Згідно довідки Чапаєвської сільської ради від 21.05.2013 №453 на спадкодавця заведено погосподарський номер з особовим рахунком НОМЕР_1 (запис у погосподарській книзі є актом, що підтверджує право власності особи, згідно п.20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої 31.01.1966); довідки Чапаєвської сільської ради від 20.11.2012 №1066 за спадкодавцем рахується житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_4. Даних про самочинний характер будівництва спадкового майна від інспекції ДАБК чи відділу архітектури та містобудування Золотоніської РДА суду надано не було. Чапаєвська сільська рада позов про визнання права власності на спадкове майно визнала повністю, однак суд неправильно вказав, що сільська рада при вирішенні спору послалася на розсуд суду. Також суд неправомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на квартиру по АДРЕСА_1 з підстав відсутності доказів права власності спадкодавця на цю квартиру та наявність такого права у ЖБК №101, членом якого він був, оскільки такі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи. Спадкодавець після того як вніс свій пайовий внесок став власником квартири. Докази того, що спадкодавець не повністю розрахувався за квартиру відсутні. Суд не дослідив статут вказаного ЖБК щоб з'ясувати порядок переходу права на пай померлого члена кооперативу до його спадкоємців. Суд не дослідив обставин приватизації спадкодавцем земельної ділянки, площею 0,2092 га, у аспекті відповідності вимогам ЗК України, що, на думку апелянтів, свідчить про незаконність рішення суду про визнання права власності на 6/8 частин цієї ділянки за ОСОБА_6 Висновок суду про те, що вказана земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя є хибним, оскільки вона належала на праві приватної власності лише спадкодавцеві в силу п.5 ч.1 ст.57 СК України в редакції від 17.05.2012. Суд не керувався нормативно-правовими актами, які були чинними на момент виникнення права власності на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що усі апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи частково первісний позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що ? частина земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га, є об'єктом спадкування після смерті ОСОБА_11 для ОСОБА_9, ОСОБА_10 (дітей спадкодавця) та ОСОБА_6 (дружини спадкодавця) в рівних долях, на який право власності має визнаватися у судовому порядку. Також суд вказав, що право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 не може бути визнано за спадкоємцями ОСОБА_11, оскільки ця квартира належить не останньому, а ЖБК №101; право власності в порядку спадкування на житловий будинок по АДРЕСА_4 не може бути визнано за спадкоємцями ОСОБА_11, оскільки даний будинок є об'єктом самочинного будівництва.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтримку того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ухилялися від виконання своїх обов'язків щодо утримання спадкодавця, який потребував допомоги від них.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо вирішення зустрічного позову про усунення від права на спадкування та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі у вказаній частині законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає.

Однак з висновками суду першої інстанції щодо позовних вимог за первісним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування колегія суддів погодитися не може, виходячи з такого.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га по АДРЕСА_4. На цю земельну ділянку на підставі рішення №XXV-10/V Чапаєвської сільської ради від 23.10.2009 ОСОБА_11 міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області 14.12.2009 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :01:0020065) серія ЯН №264675 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.16).

Згідно довідки №628 від 05.08.2014 Чапаєвської сільської ради (т.2 а.с.81) за спадкодавцем рахується жилий будинок по АДРЕСА_4 , згідно даних погосподарської книги №9. Відповідно до даних технічної документації на цей будинок від 09.09.1991 (т.1 а.с.97-101) його власником є ОСОБА_11 Указане, поміж іншого, підтверджується листом Чапаєвської сільської ради №500 від 17.11.2014 (т.2 а.с.123) та витягами з погосподарської книги (т.2 а.с.124-129) , а також даними ЧОО БТІ ( т.2 а.с.165).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, з належних по справі доказів вбачається, що спадкодавцеві за життя на праві власності належав жилий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_4, щодо якого на нього в погосподарській книзі відкрито погосподарський номер з особовим рахунком НОМЕР_2

Також спадкодавцеві за життя належала квартира АДРЕСА_1, що вбачається з архівного витягу рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 11.09.1985 № 494 (т.2 а.с.82) про затвердження спадкодавця ОСОБА_11, як члена житлово-будівельного кооперативу №101, у якості особи, якій має бути виділено 1-кімнатну квартиру по АДРЕСА_1; архівного витягу рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 10.04.1985 №179 (т.2 а.с.83) про створення житлово-будівельного кооперативу №101 для будівництва 140-квартирного будинку по АДРЕСА_1; списку членів ЖБК №101 на вселення у житловий будинок по АДРЕСА_1, затвердженого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 26.09.1989 №163/2 (т.2 а.с.85-87), до якого ввійшов спадкодавець; довідки від 18.09 №37, виданою ЖБК 101 (т.2 а.с.84), про те, що ОСОБА_11 повністю сплатив свій пайовий внесок у ЖБК; ордеру на жиле приміщення 015317 серії А (т.1 а.с.21) згідно якого ОСОБА_11, як члену ЖБК №101, на підставі рішення членів ЖБК №6 від 26.08.1989 надано квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність», у редакції від 07.02.1991 чинній на момент виникнення права власності у спадкодавця на вказану вище квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таким чином, ОСОБА_11, як член житлово-будівельного кооперативу №101, сплативши повністю свій пайовий внесок у ЖБК, став власником квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11, є його діти - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також дружина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст.1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після своєї смерті ОСОБА_11 заповіту не залишив отже в даному випадку спадкування здійснюється за законом. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Отже спадкоємцями першої черги щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11, є його діти та дружина. При чому ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у встановлений законодавством 6-місячний строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а неповнолітній, на день смерті спадкодавця, ОСОБА_7 в силу ч.4 ст.1268 ЦК України є таким що прийняв спадщину.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно вимог п.5 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом ВСУ судам у п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки нотаріусом відмовлено позивачам за первісним позовом у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті їх батька, за кожним з них належить визнати у судовому порядку право власності на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,2092 га, та жилого будинку, що розташовані по АДРЕСА_4, а також квартири АДРЕСА_1.

При цьому колегія суддів враховує, що по ? частині цього ж майна належить іншим спадкоємцям ОСОБА_11 - його сином ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_6

Виходячи з цього, визнання судом першої інстанції за ОСОБА_6 права власності на 6/8 частин земельної ділянки площею 0,2092 га по АДРЕСА_4 є таким що не тільки порушує права неповнолітньго сина ОСОБА_7 на його частку в майні спадкодавця, але й іде в розріз з принципом диспозитивності цивільного судочинства, оскільки саме такої вимоги перед судом взагалі ніхто з учасників процесу не ставив.

Що стосується зустрічних позовних вимог про усунення від права на спадкування, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 позивачі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 провідували свого батька ОСОБА_11 та надавали йому посильну допомогу.

Указане також підтверджується листом від 10.12.2013 №72 ЖБК №101 (т.2 а.с.133) про те, що ОСОБА_11, який проживав протягом 2009-2012 років у квартирі АДРЕСА_1, періодично провідували та надавали йому допомогу позивачі ОСОБА_10 та ОСОБА_9

У аспекті викладеного вище, колегія суддів вважає, що позивачкою за зустрічним позовом не підтверджено доказами те, що спадкоємці ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_11, тобто, будучи обізнаними про його потребу у допомозі з їх сторони, умисно ухилялися від її надання.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.07.2014 в частині вирішення позову ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на частину земельної ділянки належить скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційні скарги - задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_9 до Черкаської міської ради та Чапаєвської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про усунення від права на спадкування, в частині вирішення первісного позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування та в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на частину земельної ділянки - скасувати.

Позов ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10 право власності на:

- 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,2092га (кадастровий номер :01:0020065), що розташована по АДРЕСА_4 без зміни цільового призначення;

- 1/4 частину жилого будинку по АДРЕСА_4;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на:

- 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,2092га (кадастровий номер :01:0020065), що розташована по АДРЕСА_4 без зміни цільового призначення;

- 1/4 частину жилого будинку по АДРЕСА_4;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

У решті рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :