Справа № 159/96/15-ц Провадження № 22-ц/773/489/15 Головуючий у 1 інстанції: Окостень І.В.
Категорія: 50 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А. ,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю:позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Ухвалено стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 09 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави 243, 60 грн. судового збору.

Рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допущено до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеної суми, стягнути аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно. Покликається на те, що судом не повно з»ясовані усі обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково в сумі 400 грн., оскільки він надає допомогу в добровільному порядку та саме таку суму він має можливість сплатити, враховуючи його доходи та матеріальне становище.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в ній та просив зодовольнити.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, оскільки вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити виходячи, з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення про стягнення з із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не навів мотивів щодо обраного способу стягнення аліментів та, застосувавши до спірних правовідносин вимоги ст.ст. 180, 184 СК України, дійшов висновку про стягнення із відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це відповідає дійсним обставинам справи, що сторони з 29 вересня 2007 року по 10 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією із рішення Ковельського міськрайонного суду від 10 жовтня 2011 року про розірвання шлюбу ( а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10 січня 2008 року виконкомом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області ОСОБА_4, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком є ОСОБА_3, матір»ю - ОСОБА_1 ( а.с.5)

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 09 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо.

Обов'язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 1ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини.

Разом з тим, ухваливши стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, які регулюють порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) чи у твердій грошовій сумі.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (п. п. 3, 4 ч. 1ст. 214 ЦПК України).

Підстави для визначення розміру аліментів передбачені статями 183, 184 СК України.

У суді першої інстанції відповідач надав довідку ( а.с. 18) , що стверджує факт офіційного працевлаштування, тому з урахуванням вимог ст. 214 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд повинен був з'ясувати та врахувати, зокрема, матеріальне становище платника аліментів та розмір його заробітної плати, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору.

З долученої до апеляційної скарги довідки про доходи № 5-1 від 10 лютого 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 офіційно працює на фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 на посаді водія автотранспортних засобів і має постійний дохід. (а.с. 33).

Суд першої інстанції зазначених вимог закону і обставин справи не врахував, не навів будь-яких мотивів прийнятого ним рішення відповідно до норми ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою аліменти в твердій грошовій сумі можуть бути визначені судом за заявою одержувача або платника аліментів у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не грунтуються на вимогах закону, оскаржуване рішення в зазначеній частині не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України у зв"язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального права з ухваленням нового рішення в цій частині.

Виходячи з того, що відповідач має постійний дохід в розмірі отримуваної ним заробітної плати, то відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів необхідно визначити в частці від його доходу.

При визначенні розміру аліментів, колегія суддів враховує матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, 1984 року народження, зареєстрованого АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, 1985 року народження, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: