У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від

25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та матеріальні цінності, вкладені в ремонт та оздоблення квартири: металопластикові вікна, вартістю 1 549 грн; розхідні будівельні матеріали, вартістю 9 781 грн 70 коп.; люстри та світильники, вартістю 2 877 грн

90 коп.; оздоблювальні матеріали та предмети вбудованої техніки, вартістю

10 931 грн 50 коп.; змішувачі, вартістю 770 грн; водонагрівальний бак, вартістю

2 500 грн; пральну машинку «Самсунг», вартістю 3 200 грн; кондиціонер, вартістю 3 500 грн; штори та ламбрекени, вартістю 3 200 грн; меблі, вартістю 1 108 грн. Також просила визнати за нею право власності на Ѕ частину перерахованих вище матеріальних цінностей та на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя металеві кіоски АДРЕСА_2, та АДРЕСА_3, визнати за ним право власності на кіоск АДРЕСА_3, а за відповідачем - на кіоск АДРЕСА_2.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 матеріальні цінності, вкладені в ремонт та оздоблення квартири: металопластикові вікна, вартістю 1 549 грн; розхідні будівельні матеріали, вартістю 9 781 грн 70 коп.; люстри та світильники, вартістю 2 877 грн 90 коп.; оздоблювальні матеріали та предмети вбудованої техніки, вартістю 10 931 грн

50 коп.; змішувачі, вартістю 770 грн; водонагрівальний бак, вартістю 2 500 грн; пральну машинку «Самсунг», вартістю 3 200 грн; кондиціонер, вартістю 3 500 грн; штори та ламбрекени, вартістю 3 200 грн; меблі, вартістю 1 108 грн.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на

Ѕ частку за кожним, матеріальних цінностей, вкладених в ремонт квартири: металопластикові вікна вартістю 1 549 грн; розхідні будівельні матеріали, вартістю 9 781 грн 70 коп.; люстри та світильники, вартістю 2 877 грн 90 коп.; оздоблювальні матеріали та предмети вбудованої техніки, вартістю 10 931 грн 50 коп.; змішувачі, вартістю 770 грн; водонагрівальний бак, вартістю 2 500 грн; пральну машинку «Самсунг», вартістю 3 200 грн; кондиціонер, вартістю 3 500 грн; штори та ламбрекени, вартістю 3 200 грн; меблі, вартістю 1 108 грн.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на

Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2014 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири, яка належала відповідачеві на праві особистої приватної власності, а відтак - предметом доказування є збільшення вартості квартири, апеляційний суд правильно виходив із того, що судом першої інстанції ототожнено розмір збільшення вартості квартири внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя або затрат позивача, з вартістю квартири, яка збільшилася внаслідок її подорожчання через тенденції до загального подорожчання нерухомості за період із дня набуття чоловіком позивача права власності на спірну квартиру, з 1998 року, до часу оцінки її експертом, до

2014 року, що не є збільшенням вартості особистого майна одного із подружжя внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя в розумінні ст. 25 КпШС України, ч. 2 ст. 62 СК України.

Апеляційний суд також зазначав про те, що позивачем не доведено факт істотного збільшення вартості квартири як об'єкта нерухомості внаслідок значного покращення його якісних характеристик.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя матеріальних цінностей, вкладених у ремонт та оздоблення квартири, та визнання за нею права власності на Ѕ частину таких матеріальних цінностей, апеляційний суд дійшов висновку про те, що визнання права власності на будівельні матеріали та конструкції, як на окремі речі, є неможливим, так як будучи використаними у процесі ремонтних робіт квартири такі будівельні матеріали стають невід'ємними і не можуть бути індивідуалізованими. Позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням ремонтних робіт.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 березня

2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк