У х в а л а

28 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Романюк Я.М.,-

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: 26 березня 2009 року (день звільнення) по 14 березня 2014 року (день подання позову до суду).

На підтвердження своїх вимог вказувала, що в період з 27 серпня 2002 року по 26 березня 2009 року вона працювала в Глобинському управлінні по експлуатації газового господарства, яке є відокремленим структурним підрозділом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» без права юридичної особи, спочатку на посаді техніка, а з 1 жовтня 2008 року - на посаді приймальника замовлень дільниці іншої діяльності.

Під час звільнення та розрахунку відповідачем не були виплачені профспілкові внески із заробітної плати за період з 27 вересня 2002 року по 31 серпня 2003 року в сумі 42 грн 11 коп.

Рішенням Октябрського районного суду Полтавської області

від 19 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанови Верховного Суду України від 3 липня 2013 року (за № 64цс13), 29 січня 2014 року (за № 144 цс13), 21 січня та 1 квітня 2015 року (за № 195 цс14 та № 6- 41 цс15); ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2012 року (за № 6-38105св14), 2 квітня (за № 6-45055св14), 25 лютого 2015 року (за № 6-43206св14 та № 45858св14) та ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 листопада (за № к-9726/09), 24 липня (за № к/9991/30151/11), 17 липня 2012 року (за № к-33242/09), 5 грудня (за № к/9991/92850/11), 4 червня 2013 року (за № к-9991/68889/12), 30 жовтня 2014 року (за № к/800/22526/14).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив із того, що при звільненні ОСОБА_4 їй були виплачені усі суми, що їй належать, а виплати профспілкових внески не відносяться до виплат, що належать працівнику при звільненні в розумінні статті 116 КЗпП України.

Проте у наданих для порівняння судових рішеннях суди виходили з того, що при звільненні працівника йому не були виплачені саме належні йому суми, а тому роботодавець повинен нести відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Наведене свідчить про відсутність підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України у зв'язку з неоднаковим застосуванням статей 116 та 117 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2015 року в справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк