1Справа № 335/9184/15-ц 2/335/2315/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
при секретарі Школяр К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Спецметаллпром», приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, розірвання договору поруки, визнання права власності на частку у статутному капіталі,
ОСОБА_1 (далі позивач-1), ОСОБА_2 (далі позивач-2) звернулись з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач-1), ОСОБА_4 (далі відповідач-2), ОСОБА_5 (далі відповідач-3), ОСОБА_6 (далі відповідач-4), ОСОБА_7 (далі відповідач-5), в якому просили розірвати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Спецметаллпром», укладений між позивачами та відповідачами 1-4, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 11.04.2014; розірвати договір поруки б/н від 11.04.2014, укладений між позивачами та ОСОБА_7 (далі відповідач-5).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2014 між позивачами та відповідачами 1 4 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 11.04.2014 та зареєстровано в реєстрі за № 2352 (далі договір). Умовами пункту 1.1. вказаного договору передбачено, що позивач-1, позивач-2 передали у власність відповідачів 1 4 частку у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» у розмірі 500 000,00 гривень, що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» наступним чином: у власність відповідача-1 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-2 передано частку у розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-3 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-4 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу товариства. Всупереч умовам, викладеним в пп. 1.3.3, п.1.3., п. 3.1., пп. 3.2.1 п. 3.2, п 4.1. договору відповідачами 1 4 не виконано своїх обов'язків та не здійснено розрахунок за придану частку в розмірі 500 000,00 гривень ні в готівковій, ні в безготівковій формі. Позивачі вважають зазначені обставини істотним порушенням умов договору, оскільки, ними не отримано те, на що вони розраховували при укладенні договору, зокрема на отримання грошової винагороди у розмірі 500 000,00 гривень від продажу належних їм корпоративних прав.
11.04.2014 з метою забезпечення виконання зобовязань відповідачів 1 4 за договором між позивачами та відповідачем-5 було укладено договір поруки, який підлягає розірванню з огляду на таке.
Умовами пункту 10 договору поруки передбачено право позивачів на повернення сплачених за цим договором грошових коштів у випадку його розірвання за рішенням суду. Умовами п. 11 договору поруки, передбачено, що він може бути розірваний за рішенням суду.
28.09.2015 позивачами уточнено позовні вимоги, зокрема, доповнено вимоги, викладені в первісному позові, а саме: визнати за позивачем-1 право власності на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Спецметаллпром» в розмірі 250 000,00 гривень, що становить 50 % статутного капіталу; визнати за позивачем-2 право власності на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Спецметаллпром» в розмірі 250 000,00 гривень, що становить 50 % статутного капіталу; стягнути з відповідача-5 на користь позивача1- грошові кошти у розмірі 100,00 гривень, сплачені ним у відповідності до пункту 10 договору поруки б/н від 11.04.2014 (далі договір поруки); стягнути з відповідача-5 на користь позивача-2 грошові кошти у розмірі 100,00 гривень, сплачені ним у відповідності до пункту 10 договору поруки (арк. справи 52 54). З вказаних підстав просять позов задовольнити.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів.
Відповідачі 1 4 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом розміщення на веб-сайті Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя оголошення про виклик у судове засідання, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти позовних вимог не надавали.
Відповідач-5 подав до канцелярії суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивачами не було здійснено оплату його послуг за договором поруки у відповідності з умовами п. 10 цього договору.
Треті особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом розміщення на веб-сайті Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя оголошення про виклик у судове засідання, причини неявки суду не повідомили.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
11.04.2015 між позивачами та відповідачами 1 4 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 11.04.2014 та зареєстровано в реєстрі за № 2352.
Умовами пункту 1.1. договору передбачено, що позивачі передали у власність відповідачів 1 4 частку у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» у розмірі 500 000,00 гривень, що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» наступним чином: у власність відповідача-1 передано частку у розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-2 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-3 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», у власність відповідача-4 передано частку в розмірі 125 000,00 гривень, що становить 25 % статутного капіталу товариства (арк. справи 6 7).
Умовами пп. 1.3.3. п. 1.3., п. 4.1. договору визначена вартість частки, що відчужується в розмірі 500 000,00 гривень. Умовами пп. 1.3.3. п. 1.3., п. 4.1. договору передбачено, що відповідачі 1 4 здійснили сплату позивачам зазначеної суми коштів до підписання договору. Умовами п. 3.1. договору передбачено право позивачів на отримання вартості частки у розмірі та порядку, визначеному договором. Умовами п. 3.2.1. пп. 3.2. договору передбачено обовязок відповідачів 1 4 здійснити оплату вартості частки у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», що відчужується за умовами договору, у розмірі та порядку, визначеному договором.
Як встановлено судом, з боку позивачів зобов'язання за договорами були виконані у повному обсязі.
На підставі договору, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» № 02/14 від 11.01.2015 внесені зміни до відомостей про ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» та зареєстровано нову редакцію статуту ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» (арк. справи 14 20, 21 22).
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 02.12.2015 вбачається, що відповідач-1 володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» в розмірі в розмірі 125 000,00 гривень, відповідач-2 володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» в розмірі в розмірі 125 000,00 гривень, відповідач-3 володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» в розмірі в розмірі 125 000,00 гривень, відповідач-4 володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» в розмірі в розмірі 125 000,00 гривень.
Однак, відповідачі 1 4 порушили умови вказаного договору, а саме, станом на день звернення позивачів з даним позовом до суду, не виконали свої зобов'язання в частині оплати вартості часток в статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ».
Під час судового розгляду справи встановлено, що жодні платежі за договором ні до його укладення, ні після відповідачами 1-4 не здійснювались.
Вказані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_2 від 13.07.2015, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, заявою ОСОБА_1 від 13.07.2015, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9В; довідка № 105-15/132 від 21.07.2015, виданою Слов'янським відділенням № 1 ПАТ «Промінвестбанк»; випискою з поточного рахунку, виданою Слов'янським відділенням № 1 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»; заявою відповідача-4 від 23.10.2015 (арк. справи 8, 9, 10, 11 12).
Судом встановлено, що договором не встановлено і конкретного порядку та форми розрахунків.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1087 ЦК України, граничні суми розрахунків готівкою для фізичних осіб встановлюються Національним банком України.
Згідно з абз. 4 п. 1 постанови правління Національного банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» № 210 від 06.06.2013 встановлено наступні граничні суми для розрахунків готівкою: для фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста п'ятдесяти тисяч) гривень.
Згідно з п. 2 зазначеної постанови, фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150 000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).
Пунктом «г» підпункту 7 частини 2 статті 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», до суб'єктів первинного фінансового моніторингу віднесено нотаріусів.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 6 зазначеного закону, на суб'єктів первинного фінансового моніторингу покладено обов'язок здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта (представника клієнта), вивчення клієнта та уточнення інформації про клієнта.
Згідно з ч. 1 ст. 8 зазначеного закону, виконання обовязків субєкта первинного фінансового моніторингу забезпечується нотаріусами у разі, якщо вони задіяні у фінансовій операції для свого клієнта щодо купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав).
Згідно з абз. 5 ч. 3 ст. 9 зазначеного закону, ідентифікація та верифікація клієнта здійснюється суб'єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, у разі проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами на суму, що дорівнює чи перевищує 150 000 гривень, або суму, еквівалентну зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах.
Згідно з абз. 3 ч. 7 ст. 9 зазначеного закону, суб'єкти первинного фінансового моніторингу встановлюють наступну інформацію під час ідентифікації та верифікація клієнта: реквізити банку, в якому відкрито рахунок клієнту, номер поточного рахунка, місце проживання або місце перебування фізичної особи - резидента України (місце проживання або місце тимчасового перебування фізичної особи - нерезидента в Україні), відомості про виконавчий орган, а також інша інформація, необхідна для вивчення клієнта. Зазначена інформація встановлюються субєктом первинного фінансового моніторингу на підставі офіційних документів та/або інформації, одержаної від клієнта (представника клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою).
Таким чином, суд приходить до висновку, що розрахунки за договором повинні були бути здійснені в безготівковій формі, не зазначення у договорі відповідних реквізитів поточних рахунків позивачів та відповідачів 1 4 свідчить про відсутність встановлення приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 факту розрахунків за Договором до моменту його укладання.
Суд вважає, що фактично відповідачі 1 4 не здійснили реальних розрахунків за Договором, чим не виконали свої зобов'язання за даним договором в частині оплати вартості часток в статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ», що в свою чергу є істотним порушенням умов договору.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому, а також майнові права, право вимоги, тобто будь-які об'єкти цивільних прав.
Чинним законодавством встановлена можливість переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи, зокрема ст. 147 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства; відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковий до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов'язання, відповідно до якої, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Як встановлено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частина 3 вказаної статті вказує, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з правовою позицією щодо застосування положень частин 1-2 ст. 692 ЦК України, викладеною у постанові Верховного суду України від 06.06.2012 у справі № 6-46цс12, якщо покупець не виконує свого обовязку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.
Отже, судом встановлено, що в порушення умов договору та закону, відповідачами 1 4 не сплачено вартість придбаних ними за договором часток, що свідчить про істотне порушення ними своїх зобов'язань за договором і, як наслідок, позбавляє позивачів того, на що вони розраховували при укладенні вказаних договорів, а саме на отримання відповідної грошової винагороди від продажу належних їм часток у статутному капіталі ТОВ «НВО «СПЕЦМЕТАЛЛПРОМ» в розмірі в розмірі 500 000,00 гривень.
Відповідно до ч. 2 4, ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Судом встановлено, що серед прав захисту майнових прав передбачене право вимоги повернення майна потерпілому від особи, яка зберегла його у себе за рахунок іншої без достатньої правової підстави, або у випадку, коли підстава набуття майна згодом відпала (ст. 1212 ЦК України). Положення вказаної статті застосовуються також у випадках повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно з правовою позицією щодо застосування ст. 1212 ЦК України, викладеною у постанові Верховного суду України від 03.06.2015 у справі № 6-100 цс15, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Згідно з ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із набуттям, здійсненням права власності на майно та його захистом здійснюється Конституцією України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Судом також встановлено, що 11.04.2014 між позивачами та відповідачем-5, з метою забезпечення виконання зобовязань відповідачів 1 4 за договором було укладено договір поруки.
Згідно з п. 2 договору поруки, відповідач-5 прийняв на себе зобовязання по сплаті Позивачу 1 та Позивачу 2 частини вартості частки зазначеної вище, в розмірі 4 000,00 грн., у випадку невиконання та/або прострочення виконання відповідачами 1 4 відповідних зобовязань за Договором.
Згідно з п. 10 договору поруки за надання відповідних послуг відповідачем-5 передбачено сплату позивачами грошової винагородити в розмірі 10% від розміру зобов'язань, визначених пунктом 2 Договору поруки.
Пунктом 11 цього договору передбачено повернення сплачених Позивачами грошових коштів у випадку його розірвання за рішенням суду.
Відповідно до статей 546, 547, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором.
Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до статті 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.
Судом встановлено, що Позивачами не надано доказів в підтвердження сплати ними грошових коштів у відповідності з умовами п.10 Договору поруки.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 цього ж Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Згідно з положеннями п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, припинення правовідносин є одним із способів захисту цивільного прав та інтересу.
Відповідно до абзацу 12 частини 2 статті 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ч.1. ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 15,16, 147, 526, 546, 547, 548, 553, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 653, 692, 1087, 1212, 1213 ЦК України, ст. 167 ГК України, п. «г» пп. 7 ч. 2 ст. 5, п. 2 ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 8, абз. 5 ч. 3 ст. 9, абз. 3 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», п. п. 1, 2 постанови правління Національного банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» № 210 від 06.06.2013, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 79, 88, 179, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 3607 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Спецметаллпром», приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, розірвання договору поруки, визнання права власності на частку у статутному капіталі задовольнити частково.
Розірвати договір поруки від 11.04.2014, укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_7.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 60,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 60,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі сумі 1249,52 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 60,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 60,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 1249,52 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 60,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 60,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1249,52 гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 60,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 60,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 1249,52 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1,96 гривень.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення надіслати на адресу відповідача рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: І.П. Соболєва