Справа №333/3219/15-ц
Провадження №2/333/1743/15
Ухвала

Іменем України

12 травня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття заборони, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття заборони, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, в якій позивач просить суд зняти заборону на нерухоме майно обєктом якого є житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул.Енгельса, буд.71 / вул.Рясна, буд.9, реєстраційний номер обтяження 2093840, накладену на підставі договору застави, б/н, Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою у 1960 році, власник ОСОБА_2, як помилково накладений.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач звертається із позовом до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про зняття заборони з будинку по вулиці Енгельса, 71 / Рясна, 9, у м.Запоріжжя, накладеної за договором застави Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою у 1960 році. У звязку з цим не зрозуміло, яким чином порушено право позивача саме з боку Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, оскільки обтяження, яке оскаржується, накладене Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

Також в позовній заяві не конкретизовано майно, з якого просить зняти арешт позивач, не надано доказів того, що на зазначене майно накладений арешт, не зазначено підстави його накладення, у звязку з чим неможливо визначити субєктний склад відповідних правовідносин. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в останній в якості третьої особи не зазначено особу, за заявою чи в інтересах якої накладався арешт.

Крім того, позивачем на підтвердження сплати судового збору надано квитанцію від 23.02.2015 року №QS07738701. При цьому ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.03.2015 року (справа №333/1536/15-ц) зобовязано УДКСУ у Комунарському районі м.Запоріжжя Запорізької області повернути позивачу сплачений судовий збір за квитанцією № QS07738701 від 23.02.2015 року у сумі 243,60 гривень.

Пунктом 8 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-1386/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір»» передбачено, що якщо позивач знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону). За наявності сумнівів у тому, чи було здійснено таке повернення, суд має право витребувати у позивача належні докази (зокрема, довідку органу Державної казначейської служби України про те, що сума судового збору позивачеві з Державного бюджету України не поверталася).

Отже, позивачу необхідно надати суду довідку органу Державної казначейської служби України про те, що сума судового збору позивачеві з Державного бюджету України не поверталася.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуальногокодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття заборони, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков