АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/496/15 Головуючий 1-ї інстанції - Омельченко К.О.
Справа №2-8646/11 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про поновлення права іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про поновлення права іпотеки, посилаючись на те, що у серпні 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав у філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» кредит в сумі 77 191 доларів США на споживчі потреби на строк 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше серпня 2018 року зі сплатою 16 % річних за користування кредитом.

У серпні 2009 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно якого останньому було надано кошти в сумі 594 911,68 грн. на дострокове погашення кредиту в іноземній валюті за кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у серпні 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір та накладено заборону відчуження на предмет іпотеки по вказаному договору. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме - нежитлові приміщення підвалу №44, 45, 46, 47 в літ. «А-9» загальною площею 139,5 кв.м. будинку АДРЕСА_1.

Після ознайомлення з матеріалами справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 Банку стало відомо, що у жовтні 2010 року було проведено аукціон по продажу нерухомого майна, де було продано нежитлові приміщення, що знаходяться в іпотеці, громадянину ОСОБА_4

В свою чергу, у червні 2011 року, ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з ОСОБА_1

Після здійснення продажу предмету іпотеки, гроші від реалізації для погашення заборгованості за кредитним договором до Банку не надійшли.

Станом на 19 серпня 2011 року загальна сума заборгованості по кредитному договору складає 662 920 грн., з яких заборгованість по погашенню кредиту 490 946, 40 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 86 718, 44 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 81 284, 56 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 3 970,60 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року позов задоволено.

Поновлено право іпотеки АТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» на нежитлові приміщення підвалу №44, 45, 47 в літ. «А-9» загальною площею 139,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1 на умовах, передбачених іпотечним договором.

Визнано ОСОБА_1 іпотекодавцем за іпотечним договором від 11 серпня 2008 року.

Внесено запис в Державний реєстр іпотек про обтяження іпотекою спірних нежитлових приміщень, а також запис в Державний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження нежитлових приміщень підвалу.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати в сумі 1 820 грн., з яких витрати за сплату судового збору в сумі 1 700 грн. та витрати за сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 11 серпня 2008 року між ВАТ « Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від банку кредит в розмірі 77 191 долар США, зі строком повернення до 10 серпня 2018 року, та сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі (а.с.15-18).

Матеріали справи також свідчать, що на забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 вказаного кредитного договору між ВАТ « Державний ощадний банк України» та іпотекодавцем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 3136 від 11 серпня 2008 року, предметом якого відповідно пункту 1.2 Договору були нежитлові приміщення підвалу №44, 45, 47 в літ. «А-9» загальною площею 139,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Главою 6 Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторам.

Судом першої інстанції також встановлено, що боржником ОСОБА_3 належним чином грошові зобов'язання перед Банком не виконані.

Постановою господарського суду Харківської області від 19 липня 2010 року визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.24-29).

Цією ж постановою скасовані усі арешти накладені на майно боржника (у тому числі податкову заставу) (а.с.28).

20 жовтня 2010 року було проведено аукціон по продажу нерухомого майна ОСОБА_3 за наслідками якого нежитлові приміщення підвалу №44, 45, 47 в літ. «А-9» загальною площею 139,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2010 року були продані ОСОБА_2 (а.с.48-52).

Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів (а.с.51).

В свою чергу ОСОБА_2 29 червня 2011 року продав вказані нежитлові приміщення ОСОБА_1 (а.с.89-91).

Постановою Вищого Господарського Суду України від 12 липня 2011 року скасовано постанову господарського суду Харківської області від 19 липня 2010 року про визнання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 банкрутом, провадження у справі припинено.

Оскільки Вищий Господарського Суду України в постанові від 12 липня 2011 року дійшов висновку про те, що господарський суд Харківської області помилково порушив провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, а отже і обтяження, яке було накладено договором іпотеки було поновлено, суд першої інстанції обґрунтовано визнав те, що реалізація рухомого майна банкрута, яке є предметом іпотеки, у межах ліквідаційної процедури, проведеної з порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», не припиняє іпотеку, а тому іпотека зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи, отже право на неї може бути поновлено.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Та обставина, що на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 продав спірні приміщення іншій особі не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки може бути предметом іншого судового спору.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача. Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом їх розгляду в суді першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення по справі ухвалене районним судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді