РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

07 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Штих Т.В.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним ,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за договором позики, а саме: еквівалент 217490,35 (двісті сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) доларів США 35 центів, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 1738400,37 (один мільйон сімсот тридцять вісім тисяч чотириста) гривень 37 копійок, з яких еквівалент 199819,68 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) доларів США 68 центів, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 1597158,70 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 70 копійок - сума неповерненої позики, еквівалент 2087,05 (дві тисячі вісімдесят сім) доларів США 05 центів, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 16681,79 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 79 копійок - три відсотки річних від простроченої суми боргу, еквівалент 566,16 (п`ятсот шістдесят шість) доларів США 16 центів, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 4525,31 (чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять) гривень 32 копійки - інфляційні втрати, за час прострочення виконання грошового зобовязання, еквівалент 15017,46 (п`ятнадцять тисяч сімнадцять) доларів США 46 центів, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 120034,56 (сто двадцять тисяч тридцять чотири) гривні 56 копійок - відсотки від суми позики на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одну) гривню 00 копійок - судові витрати.

19 листопада 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова (суддя Григорєва А.О.) було винесено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі.

27 жовтня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова (суддя Штих Т.В.) була винесена ухвала про скасування заочного рішення, якою суд ухвалив заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

06 листопада 2014 р. Представник ОСОБА_1 подав до суду Заяву про збільшення позовних вимог, у якої просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу в розмірі еквівалентному 199819,68 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) доларів США 68 центів, що за курсом НБУ на 05.11.2014 року становить 2696966,22 (два мільйони шістсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 22 копійки., три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі еквівалентному 9707,57 (дев`ять тисяч сімсот сім) доларів США 57 центів, що за курсом НБУ на 05.11.2014 року становить 131023,07 (сто тридцять одна тисяча двадцять три) гривні 07 копійок, відсотки від суми позики на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України в розмірі еквівалентному 36722,22 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять два) долара США 22 цента, що за курсом НБУ на 05.11.2014 року становить 495639,80 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривня 80 копійок, судові витрати, понесені Позивачем по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним, у якій просили витребувати у відповідача оригінал договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 року для подальшого проведення почеркознавчої експертизи, призначити почеркознавчу експертизу, на дослідження якої поставити наступні питання: чи належить ОСОБА_3 підпис, яким надана згода на укладення її чоловіком, ОСОБА_2, договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 року, проведення експертизи доручити Харківському НДІ судових експертиз імені професора ОСОБА_4, визнати Договір позики грошових коштів від 25 липня 2012 року неукладеним.

24 листопада 2014 року представник відповідачів за первісним позовом/позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_5 подала до Дзержинського районного суду м. Харкова уточнену зустрічну позовну заяву про визнання договору позики неукладеним, в якій просила витребувати у ОСОБА_1 оригінал договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 року для подальшого проведення почеркознавчої експертизи, призначити почеркознавчу експертизу, на дослідження якої поставити наступні питання: чи належить ОСОБА_3 підпис, яким надана згода на укладення її чоловіком, ОСОБА_2, договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 року, проведення експертизи доручити Харківському НДІ судових експертиз імені професора ОСОБА_4, визнати Договір позики грошових коштів від 25 липня 2012 року неукладеним.

Первісний позов та зустрічний позов об'єднані в одне провадження.

16 лютого 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова була винесена ухвала, якою суд ухвалив заяву про забезпечення позову, поданої представником ОСОБА_1 задовольнити; Клопотання представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи задовольнити; Призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. професора ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: вул. Золочівська, 8 а, м. Хакрів, 61177; Витрати, повязані з проведенням дослідження покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках; На час проведення експертизи провадження по справі зупинити.

16 лютого 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова до Харківського наукового дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. ОСОБА_6 з супровідним листом були надіслані матеріали справи № 2/638/1705/2015 (638/12261/13-ц).

Від Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6 до суду надійшло повідомлення № 2737 від 17 березня 2015 року про неможливість надання висновку за матеріалами цивільної справи № 638/12261/13-ц (2/638/1705/15), разом з даним повідомленням були повернені матеріали справи, у звязку з ненадання зразку підпису і почерку ОСОБА_3 та несплатою половини вартості робіт за проведення експертизи станом на 13.05.2015 р.

18 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова до Харківського наукового дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. ОСОБА_6 з супровідним листом були повторно надіслані матеріали справи на 202 арк.

Від Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло повідомлення № 6806 від 07 вересня 2015 року про неможливість надання висновку по цивільній справі № 638/12261/13-ц (2/638/1705/15), разом з повідомленням були повернені матеріали справи. Підставами повернення судовий експерт ОСОБА_7 зазначив, що клопотання про надання вільних, умовно-вільних, експериментальних зразків підпису та почерку особи, що перевіряється, не виконано. Крім того, рахунок вартості робіт за проведення експертизи станом на 03.06.2015 не сплачено.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, проти зустрічного псову заперечував з підстав наведених у запереченнях на зустрічну позовну заяву про визнання договору позики неукладеним від 02 грудня 2014 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. У минулих судових засіданнях представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти позовної заяви ОСОБА_1 заперечувала з підстав наведених у Зустрічної позовної заяви про визнання договору позики неукладеним від 01 жовтня 2014 року.

Свої вимоги Позивач за первісним позовом та Відповідач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що 25 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів у письмової формі, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 суму, еквівалентну 199819,68 доларів США, що за курсом НБУ на момент оформлення договору становила 1598419,00 грн. Договором позики передбачена розстрочка повернення грошових коштів. Згідно розстрочки ОСОБА_2 був зобовязаний повертати заборгованість кожен місяць у сумі, еквівалентній 8325,82 доларів США. Договором встановлений кінцевий строк повернення позики - 9 липня 2014 року. Відповідач ухиляється від повернення грошових коштів, отриманих по договору позики від 25 липня 2012 року, чим порушує вимоги договору. 28 травня 2013 року Позивачем за первісним позовом та Відповідачем за зустрічним позовом на адресу Відповідачів за первісним позовом та Позивачів за зустрічним позовом була направлена вимога на суму 1698930,83 грн. цінним листом з повідомленням та описом вкладення. Відповідач за первісним позовом та Позивач за зустрічним позовом до цього часу не здійснив погашення заборгованості за даним договором. У зв'язку з цим, задля повного захисту свого порушеного права, Позивач за первісним позовом та Відповідач за зустрічним позовом просить суд стягнути на його користь не лише суму не повернутої позики, а й проценти за її користування, інфляційні втрати та три відсотки річних.

Свої вимоги, щодо визнання договору позики неукладеним ОСОБА_3, Відповідач за первісним позовом та Позивач за зустрічним позовом, обґрунтовує тим, що вона Договір позики від 25 липня 2012 року не підписувала, а підпис, розміщений в Договорі позики її не належить.

Свої вимоги ОСОБА_2 Відповідач, за первісним позовом та Позивач за зустрічним позовом, обґрунтовує тим, що дійсно підписав Договір позики від 25 липня 2012 року, але гроші за Договором позики не отримував, а також просив суд звернути увагу на те, що від ОСОБА_1 Позивача за первісним позовом та Відповідача за зустрічним позовом, вимоги про повернення грошей не отримував.

Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідача належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що первісний позов з урахуванням уточнень підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов необхідно залишити без розгляду.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів у письмовому вигляді. Відповідно до договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 року (далі Договір), ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_1 суму, еквівалентну 199819,68 доларів США, що за курсом НБУ на момент оформлення договору становило 1598419,00 грн.

Згідно з п. 1 та п. 3 Договору позики, був встановлений кінцевий строк повернення позики: 9 липня 2014 року. Пунктом 3 Договору передбачена розстрочка повернення зазначених грошових коштів. Згідно розстрочки ОСОБА_2 зобовязаний погашати заборгованість кожен місяць у сумі, еквівалентній 8325,82 доларів США.

Відповідно до п. 2 Договору, договір є укладеним з моменту передання зазначених грошових коштів Позичальнику, гр. ОСОБА_2, що підтверджується фактом підписання цього договору.

Грошові кошти ОСОБА_2 отримав, однак до теперішнього часу не виконав свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідно до умов договору позики від 25 липня 2012 року.

ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_2, була ознайомлена з умовами Договору, зауважень та заперечень немала, надала згоду на його укладення та засвідчила її своїм особистим підписом у останньому абзаці Договору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками, оскільки кошти позичались під час перебування їх у шлюбі.

Питання щодо того, чи входить майнові обовязки (борги) подружжя до складу належного їм майна, не можна вважати спірними.

Згідно із ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим обєктом вважаються: а) окрема річ, сукупність речей; б) майнові права; в) майнові обовязки. Таким чином, до майна подружжя входять не тільки обєкти матеріального світу речі, а й належні подружжю обовязки (борги).

Закон передбачає можливість майнової відповідальності другого з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 73 Сімейного кодексу України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Згоду ОСОБА_3, надану у письмовій формі безпосередньо у договорі позики грошових коштів від 25 липня 2012 року на запозичення грошових коштів її чоловіком в сумі еквівалентної 199819,68 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) доларів США 68 центів, суд розцінює як запозичення та використання коштів на потребу сім'ї.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відповідачі за первісним позовом та Позивачі за зустрічним позовом відмовились оплачувати почеркознавчу експертизу, яка була призначена за їхнім клопотанням, також ОСОБА_2 у своїх запереченням підтвердив, що дійсно він підписував Договір позики від 25 липня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання.

Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

У разі порушення зобовязання, згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 року Позивачем через Харківське міське відділення поштового звязку № 54 на адресу, за якою зареєстроване місце проживання Відповідачів, була направлена вимога на суму 1698930,83 грн., цінним листом з повідомленням про вручення та описом вкладення, що підтверджується копією фіскального чеку № 7436 та копією опису вкладення. У зазначеній вимозі ОСОБА_1 вимагав достроково погасити заборгованість та сплатити проценти за користування грошовими коштами відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України та, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за порушення грошового зобовязання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Щодо Заперечень Відповідачів за первісним позовом та Позивачів за зустрічним позовом суд зазначає наступне, відповідно до абз. 1 правової позиції Верховного Суду України за постановою судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 3707 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Окрім того, відповідно до п. 2 Договору позики грошових коштів від 25 липня 2012 р., цей договір є укладеним з моменту передання зазначених грошових коштів Позичальнику, ОСОБА_2, що підтверджується фактом підписання цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1052 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з вищезазначеного, Суд вважає правомірною вимогу Позивача про дострокове повернення позики та сплати процентів.

Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи, що у зобов'язанні, яке виникло між Позивачем та Відповідачами, визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача еквівалент 199819,68 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) доларів США 68 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 05 липня 2014 року становить 2696966,22 (два мільйони шістсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 22 копійки - сума неповерненої позики, виходячи з наступного розрахунку: 199819,68 доларів США х 13,497 грн. за одиницю долару США.

Згідно з ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оглянувши договір позики грошових коштів від 25 липня 2012 р., Cуд встановив, що умови договору позики, не містять положень щодо процентів за отримані грошові кошти, у зв'язку з чим їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та складає еквівалент 15017,46 (п`ятнадцять тисяч сімнадцять) доларів США 46 центів, що по курсу НБУ на дату подання позову становить 120034,56 (сто двадцять тисяч тридцять чотири) гривні 56 копійок, виходячи з наступного розрахунку:

Офіційний курс НБУ на 05 листопада 2014 року становить 13,497 гривень за 1 (один) долар США.

Відповідно до постанови Національного банку України від 21.03.2012 року за № 102, з 23.03.2012 року розмір облікової ставки становить 7,5% річних.

Відповідно до постанови Національного банку України від 06.06.2013 року за № 209, з 10.06.2013 року розмір облікової ставки становить 7,0% річних.

Відповідно до постанови Національного банку України від 09.08.2013 року за № 315, з 13.08.2013 року розмір облікової ставки становить 6,5 % річних.

Відповідно до постанови Національного банку України від 14.04.2014 року за № 212, з 15.04.2014 року розмір облікової ставки становить 9,5% річних.

Відповідно до постанови Національного банку України від 15.07.2014 року за № 417, з 17.07.2014 року розмір облікової ставки становить 12,5% річних.

Кількість днів у 2012 році 366.

Кількість днів у 2013 році 365.

Кількість днів у 2014 році 365.

Облікова ставка за 1 день:

7,5% / 366 = 0,0205% за 1 день (у 2012 році);

7,5% / 365 = 0,0205% за 1 день (у 2013 році до 09.06.2013 року);

7,0% / 365 = 0,0192% за 1 день (з 10.06.2013 року до 12.08.2013 року);

6,5% / 365 = 0,0178% за 1 день (з 13.08.2013 року до 14.04.2014 року);

9,5% / 365 = 0,0260% за 1 день (з 15.04.2014 року до 16.07.2014 року);

12,5% / 365 = 0,0342% за 1 день (з 17.07.2014 року)

«/» - математичний знак ділення.

Формула:

(суму отриману по договору позики) * (% за день) * (кількість фактичних днів користування коштами по договору позики);

«*» - математичний знак помноження.

З 26.07.2012 року по 31.12.2012 року кількість календарних днів становить - 159 днів.

З 01.01.2013 року по 09.06.2013 року кількість календарних днів становить 160 днів.

З 10.06.2013 року по 12.08.2013 року кількість календарних днів становить 64 дні.

З 13.08.2013 року до 14.04.2014 року кількість календарних днів становить 245 днів.

З 15.04.2014 року до 16.07.2014 року кількість календарних днів становить 93 дні.

З 17.07.2014 року до 05.11.2014 року кількість календарних днів становить 112 дні.

05.11.2014 року дата складання заяви про збільшення позовних вимог.

Еквівалент 199819,68 доларів США основна сума заборгованості за Договором.

199819,68 доларів США * 0,0205% * 159 = 6513,12 (шість тисяч п`ятсот тринадцять) доларів США 12 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за 2012 рік);

199819,68 доларів США * 0,0205% * 160 = 6554,08 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) доларів США 06 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за період з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року);

199819,68 доларів США * 0,0192% * 64 = 2455,38 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) доларів США 38 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року);

199819,68 доларів США * 0,0178% * 245 = 8714,13 (вісім тисяч сімсот чотирнадцять) доларів США 13 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року);

199819,68 доларів США * 0,0260% * 93 = 4831,63 (чотири тисячі вісімсот тридцять один) долар США 63 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року);

199819,68 доларів США * 0,0342% * 112 = 7653,88 (сім тисяч шістсот п`ятдесят три) долара США 88 центів (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України за період з 17.07.2014 року по 05.11.2014 року).

6513,12 доларів США + 6554,08 доларів США + 2455,38 доларів США + 8714,13 доларів США + 4831,63 доларів США + 7653,88 доларів США = 36722,22 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять два) долара США 22 цента (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України станом на 05.11.2014 рік).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає за необхідне стягнути з Відповідачів на користь Позивача 3 % річних в сумі еквівалентній 9707,57 (дев`ять тисяч сімсот сім) доларів США 57 центів, що по курсу НБУ на 05 листопада 2014 року становить 131023,07 (сто тридцять одна тисяча двадцять три) гривні 07 копійок (за період з 10.08.2012 р. (дата виникнення зобовязання) по 05.11.2014 р. (дата складання заяви про збільшення позовних вимог)). Розрахунок зроблено з чітким дотриманням ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто за кожен день прострочення, виходячи з фактичної заборгованості, що існує на відповідний момент часу (дату). Аналогічний розрахунок виконано Позивачем та наявний у матеріалах справи.

На підставі викладеного, Суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали суду жодних доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог, не зявились неодноразово в судове засідання, суд вважає, що договір позики від 25 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідає вимогам законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину і приходить до висновку про необхідність залишити позовні вимоги без розгляду.

Одночасно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 27, 31, 60, 88, 213-215, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 11, 526, 541,ч. 1 ст. 543, 610, п. 2 ч. 1 ст. 611, 625, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України ч. 1, ч. 4 ст. 65, ч. 2 ст. 73 Сімейного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 6 вересня 2011 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_3, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 29 листопада 2007 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (61176, АДРЕСА_2, НОМЕР_5, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківський області 23 жовтня 1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) основну суму боргу в розмірі еквівалентному 199819,68 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) доларів США 68 центів, що по курсу НБУ на 05.11.2014 року становить 2696966,22 (два мільйони шістсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 22 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 6 вересня 2011 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_3, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 29 листопада 2007 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (61176, АДРЕСА_2, НОМЕР_5, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківський області 23 жовтня 1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі еквівалентним 9707,57 (дев`ять тисяч сімсот сім) доларів США 57 центів, що по курсу НБУ на 05.11.2014 року становить 131023,07 (сто тридцять одна тисяча двадцять три) гривні 07 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 6 вересня 2011 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_3, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 29 листопада 2007 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (61176, АДРЕСА_2, НОМЕР_5, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківський області 23 жовтня 1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) відсотки від суми позики на підставі ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України в розмірі еквівалентним 36722,22 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять два) долара США 22 цента, що по курсу НБУ на 05.11.2014 року становить 495639,80 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривня 80 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 6 вересня 2011 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, НОМЕР_3, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області 29 листопада 2007 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (61176, АДРЕСА_2, НОМЕР_5, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківський області 23 жовтня 1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) судові витрати, понесені Позивачем по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: