У х в а л а

02 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Леванчука А.О.,

Мазур Л.М., Юровської Г.В.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру», публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк»), треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру»), публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»), про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1993 року та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1; квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3

У подальшому позивачка доповнила свої вимоги та просила визнати фіктивним розірвання шлюбу та зобов'язати відділ реєстрації актів громадського стану Дарницького району м. Києва анулювати запис про розірвання шлюбу з ОСОБА_4

ОСОБА_4 у червні 2009 року звернувся до суду з зустрічним позов про анулювання запису про розірвання шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу, визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2010 року доповнення ОСОБА_3 до позовних вимог, та зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання фіктивним розірвання шлюбу, анулювання запису про розірвання шлюбу залишено без розгляду за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2011 року, в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2012 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2012 року зазначену справу допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2012 року скасовано, справу передано на новий касаційний розгляд.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2011 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2013 року, в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2013 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року та від 26 серпня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 1993 року. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступне майно: квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року та ухвалами апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року і 26 серпня 2014 року, ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» подали касаційні скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» відхилено та залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року касаційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» і ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» відхилено та залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року.

30 грудня 2014 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеряального права, а саме: ст. 74 СК України, заявник послався та додав копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2011 року, від 15 лютого 2012 року, від 24 вересня 2014 року, від 29 жовтня 2014 року та від 05 листопада 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 29 жовтня 2014 року (в частині поділу майна), на які здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, судом касаційної інстанції скасовано судові рішення та справи передано на новий судовий розгляд.

Верховним Судом України в постанові від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14, роз'яснено, що справа має переглядатись за всіма доводами заяв, посиланнями на всі судові рішення щодо неоднакового застосування норм матеріального права, які додано до заяви про перегляд, незалежно від того, висловлена правова позиція щодо неправильності застосування норми матеріального права в судовому рішенні, ухваленому по суті, чи в ухвалі про передачу справи касаційним судом на новий розгляд.

Із змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 29 жовтня 2014 року (в частині поділу майна) вбачається, що при постановленні вказаних ухвал суд касаційної інстанції не висловлював правову позицію щодо застосування норм матеріального права, судові рішення скасовано з підстав порушення норм процесуального права.

Крім того, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2011 року, від 24 вересня 2014 року та від 05 листопада 2014 року, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані рішення суду касаційної інстанції ухвалені в справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру», публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, за заявою публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Г.В. Юровська