Справа № 530/2040/14-ц
Номер провадження 2/530/22/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Зіньківський районний суд, Полтавської області , в складі головуючого -судді Дігтяр М.І., при секретарі Бедюх Н.І., з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянули у відкритому судовому засіданні в місті Зінькові справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права

приватної власності на частку нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та про його виділ

у натурі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд поставити рішення, яким визнати за ним право право приватної власності на 1/5 частину житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 та на 1/5 частину земельної ділянки загальною площею 0,15 гектарів, що становить 0,03 гектарів, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за адресою: село Власівка, вулиця Гагаріна,16, Зіньківського району, Полтавської області.

Під час розгляду справи встановлено, 09 жовтня 1988 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із відповідачем ОСОБА_4. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_6, 1989 року народження і ОСОБА_8, 1991 року народження. Крім того ОСОБА_4 від попереднього шлюбу має дочку ОСОБА_5, 1981 року народження, та мала сина ОСОБА_9, 1978 року народження., померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 року

13 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний.

За час спільного проживання в 1988-1989 роках ОСОБА_4 і ОСОБА_3 придбали за спільні кошти в сумі 10000 карбованців у колишньому колгоспі імені Толбухіна Власівської сільської ради Зіньківського району житловий будинок

із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1. Вказане господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до категорії колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4, а членами двору були, ОСОБА_3, ОСОБА_9, померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 року, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, -- та складається із будівель, позначених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок наступними літерами: А-1-житловий будинок, Б- сарай, В-погріб вхідний, Г-сарай, Г 1-- літня кухня, Е-вбиральня, Д-гараж, К-колодязь, № № 1, 2-огорожа, ворота, хвіртка, № 3-водогін.

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 формально належало по 1/5 частині вказаного

нерухомого майна, так як правовстановлюючі документи на нього відсутні.

Житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 розташований на приватизованій ОСОБА_4 земельній ділянці площею 0, 15 гектарів.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, а при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Таким чином, кожному із співвласників вказаного господарства, переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами

АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна не укладався,

так як покупці про це не знали, а тому ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вважали, що після оплати вартості вказаного житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами, стали його власниками , але як виявилося, формально не набули на нього права приватної власності, тому що згідно ст. 657 Цивільного кодексу

України, вказаний договір мав бути укладений у письмовій формі, та підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації,-- чого не було дотримано.

Згідно ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами

письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність.

Статтею 220 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його

нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Вказаний недобудований житловий будинок був проданий ОСОБА_4, як доярці і члену колгоспу, колишнім колгоспом імені Толбухіна Власівської сільської ради Зіньківського району, шляхом прийнятого рішення правлінням колгоспу, згідно якого будинок передавався ОСОБА_4 за 10000 карбованців.

В даний час також неможливо укласти в письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку і нотаріально його посвідчити, та таким чином на законних підставах юридично не можна набути на нього права приватної власності, так як продавця, колишнього колгоспу імені Толбухіна Власівської сільської ради Зіньківського району нині

не існує, а його правонаступник-приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ?Агрофірма ?Ташань? відмовляється здійснити процедуру юридичного оформлення купівлі-продажу будинку , так як будинок нині не перебуває на його балансі.

Такими чином, незважаючи на те, що договору купівлі-продажу житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1, в процесуальному розумінні цього поняття, не існувало, фактично така угода між ОСОБА_4 і колишнім колгоспом імені Толбухіна

Власівської сільської ради Зіньківського району, -- відбулася. Так, ОСОБА_4 повністю сплатила продавцеві спільні кошти з ОСОБА_3 за вказаний житловий будинок, проживають в ньому з 1988 року, тобто понад 25 років.

Факт того, що вказаний житловий будинок належав колишньому колгоспові іменіТолбухіна Власівської сільської ради Зіньківського району, правонаступником якого є нині приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ?Агрофірма ?Ташань?, мав статус

колгоспного двору, розташований на приватизованій земельній ділянці відповідачем ОСОБА_4, а після оплати його вартості може належати членам цього колишнього двору на праві приватної власності, зокрема по 1/5 його частині кожному, як і

земельна ділянка, на якій розташоване вказане нерухоме майно, також може належати його співвласникам пропорційно часткам у вартості житлового будинку,--підтверджується наступними доказами:

1.Довідкою Власівської сільської ради Зіньківського району про те, що господарство АДРЕСА_1, станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4, 1959 р.н., а членами двору були, ОСОБА_3, 1954 р.н., ОСОБА_9, 1978 р.н., померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 року, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

2.Довідкою Власівської сільської ради Зіньківського району про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8,

зареєстрований на проживання у житловому будинку АДРЕСА_1, та є членом сім'ї, яка складається із дочки-ОСОБА_8, 1991 року народження і колишньої дружини ОСОБА_4, 1959 року народження.

3.Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, згідно якого він складається із будівель, позначених наступними літерами: А-1-житловий будинок, Б- сарай, В-погріб вхідний, Г-сарай, Г 1-- літня кухня, Е-вбиральня, Д-гараж, К-колодязь, № 1, 2-огорожа, ворота, хвіртка, №3- водогін.

Заслухавши пояснення сторін, представників та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст..ст. 207,208,218 ЦПК України, ст..ст.316,328,355,356,367,

372,377,381 ЦК України, суд. -

ВИРІШИВ:

Визнати, що ОСОБА_3 має право власності в розмірі 1/5 частини будинковолодіння, що знаходиться за АДРЕСА_1 на всі споруди, які вказані у технічному паспорті по інвентаризаційній справі № 1-0381-14 від 04 жовтня 2014 року за підписом ОСОБА_15 окрім водогону, який споруджений без його участі та водопроводу і каналізації, які включені в опис господарських будівель та споруд помилково.

Інші частини заявлених вимог, в тому числі заяви щодо призначення експертизи ОСОБА_3 слід залишити без розгляду в зв'язку з подачею додаткового обґрунтування та сплати відповідно судового збору.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів.

СуддяМ. І. Дігтяр