Справа № 461/6039/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/5368/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій покликається на ст. 184 СК України, у зв'язку із тим, що відповідач має нерегулярний дохід, а саме займається бджільництвом і доходи отримує в натурі.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 суму в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 28 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 6)

Також судом встановлено, що сторони не працюють і постійного доходу не мають, що сторонами підтверджено, а тому доказуванню не підлягає.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено матеріалами справи, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно довідки ЛМКП «Айсберг» № 3157 від 25.05.2015р., ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 9)

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Колегія суддів не погоджується із висновком районного суду про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку виходячи із наступного.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 з 03.08.2014 по 17.08.2014р. працював охоронником на ТзОВ «Охорона Сервіс-2» та звідки був звільнений з роботи за власним бажанням. (а.с. 21)

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, на даний час відповідач - ОСОБА_3 не працює та на обліку в центрі зайнятості не знаходиться.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак районний суд на дану обставину увагу не звернув і помилково стягнув аліменти з відповідача, який не працює, в частці від заробітку, що суперечить обставинам, матеріалам справи та вимогам ст. 184 СК України.

Колегія суддів визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на дитину, виходить з того, що відповідач офіційно ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, та враховуючи те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення судового рішення, визначеного ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» становить 1 286 грн. Таким чином 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини буде становити 385 грн. 80 коп.

22 червня 2015 року ОСОБА_3 подав суду заяву, у якій зазначає, що позов визнає частково, у розмірі 25 відсотків від заробітку (а.с. 20).

Колегія суддів враховуючи заяву ОСОБА_3 про часткове визнання позову та його пояснення в апеляційному суді, вважає що з відповідача в користь ОСОБА_2 слід стягувати аліменти в розмірі 650 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, колегія суддів вважає, що такі належним чином необґрунтовані та не підтверджені доказами.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Щодо покликання ОСОБА_2 в апеляційному суді на те, що їхня дитина - ОСОБА_4 часто хворіє, то колегія суддів вважає, що при наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

З огляду на вищенаведене судова колегія вважає, що рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 650 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 28.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, ст. 307, ст.ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 650 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 28.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська