Провадження № 2/0202/2426/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у серпні 2012 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 14.01.2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11М, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 85000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік з кінцевим терміном повернення 15.01.2018 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «Акцент-Банк» , ОСОБА_2 та ОСОБА_3В договорів поруки. Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 14.08.2012 року у розмірі 78026,65 доларів США, що складається з: 42884,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 3115,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27751,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 529,42 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 3714,07 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11М від 14.01.2008 року у розмірі 76775,09 доларів США та судові витрати по справі, та стягнути з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково.

Ухвалою суду від 21.11.2013 року заочне рішення суду від 04.09.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 11М від 14.01.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 85000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік з кінцевим терміном повернення 15.01.2018 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України.

Відповідач неналежно виконував умови договору. Згідно з розрахунком банку станом на 14.08.2012 року у розмірі 78026,65 доларів США, що складається з: 42884,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 3115,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27751,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 529,42 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 3714,07 доларів США штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 6.1. кредитного договору № 11М від 14.01.2008 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожен день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 6.3. даного кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором.

Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором є недопустимим, підлягає стягненню з відповідача тільки пеня.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс/15 від 21 жовтня 2015 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 становитиме 74281,31 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушенням зобовязання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і предявлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс/14 від 17 вересня 2014 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України, викладена правова позиція, відповідно до якої закінчення строку, установленого договором поруки, так само як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зобовязання за договором № 11М від 14.01.2008 року забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк», згідно договору поруки від 14.01.2008 року, укладеного з ОСОБА_2 та згідно договору поруки від 14.01.2008 року, укладеного з ОСОБА_3.

Як встановлено у судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та поручителі первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 січня 2018 року, сплачуючи її відповідно до графіку погашення кредиту. Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів відповідно до графіку), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, боржником було порушено зобовязання щодо своєчасної сплати щомісячних платежів та з 12.12.2010 року виникла заборгованість. Отже заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла у боржника за період з 17.01.2012 року по 14.08.2012 року у звязку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашенням кредиту та процентів за користування ним.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки поручитель відповідно до статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватися і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Чергові платежі за кредитним договором боржник повинен був здійснювати до 14 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителів. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором № 11М від 14.01.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 16, 526, 549, 551, 553, 554, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 11М від 14.01.2008 року від у розмірі 74281,31 доларів США, що за курсом НБУ складає 593507,67 грн., що складається з: 42884,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 3115,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27751,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 529,42 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та сплачений судовий збір у розмірі 3219 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко