Справа №200/1897/15ц
Провадження №2з/200/25/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно якої просить суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме: домоволодіння 23 по вул.Казакова в м.Дніпропетровськ.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що між ними укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу 120 000 доларів США, які позичальник мала повернути у 30 денний строк з дня отримання її вимоги, проте свої зобовязання не виконує, від спілкування ухиляється, тому позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або взагалі зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги суть спору, яка стосується стягнення боргу за договором позики, ціну позову 1 898 411,61 грн., що є суттєвою та спів мірною з обраним позивачем заходом забезпечення позову, суд вважає клопотання про забезпечення позову обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки у випадку невжиття вказаного забезпечувального заходу відповідачем може бути відчужено належне їй нерухоме майно, на яке в межах виконавчого провадження може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

До вирішення спору по суті накласти арешт на домоволодіння 23 по вул.Казакова в м.Дніпропетровськ, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 1 рік, до 20.03.2016 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали. Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова