Єдиний унікальний номер 741/440/15-ц
Провадження № 2/741/172/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 квітня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Козари в особі Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були вона (позивач) та її чоловік - ОСОБА_2. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після смерті останнього вона (позивач), як дружина, спадщину прийняла, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку в зв'язку із відсутністю на неї правовстановлюючого документа. В зв'язку з цими обставинами вона (ОСОБА_1) змушена звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, направили заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, справу розглянути без їх участі.

В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, сільський голова на адресу суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Козарівської сільської ради № 1 від 6 січня 2015 року (а.с. 16).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копії свідоцтва про одруження (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

З копії спадкової справи № 321/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що спадщину прийняла ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що у квітні 2015 року позивач зверталася до реєстраційної служби Носівського РУЮ з метою реєстрації за собою права власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, яка належить їй як члену колишнього колгоспного двору, але їй було відмовлено, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20664009 від 14 квітня 2015 року (а.с. 36).

З матеріалів справи видно, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 11-13).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 392, 1261 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 18,3 кв. м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, погріб, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 18,3 кв. м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, погріб, огорожа), в зв'язку із ліквідацією колгоспних дворів.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв