АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору фінансового лізингу нікчемним та застосування правових наслідків укладення нікчемного правочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року,

встановила:

у грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу, укладений 13 листопада 2014 року між ним і ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн. сплачених коштів, посилаючись на те, що умови договору є несправедливими, відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, та зазначав, що під час укладення договору його було введено в оману.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 13 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого він зобов'язався сплатити на рахунок відповідача авансовий платіж, а відповідач гарантував отримання ОСОБА_1 у власність автомобіля марки «RENAUL DUSTER» Позивач зазначав, що незважаючи на виконання ним своїх обов'язків за договором, автотранспортний засіб йому не надано, при укладанні договору фінансового лізингу представники відповідача ввели його в оману щодо умов та правової природи даного зобов'язання, Крім того, позивач вважав, що договором порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір було укладено з дотриманням вимог та підстави для визнання його недійсним відсутні. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення статей 215, 230, 627, 638, 806 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 листопада 2014 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено Договір фінансового лізингу, відповідно до якого предметом лізингу є автомобіль «RENAUL DUSTER». 13 листопада 2014 року позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача 100 000 грн.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що умови вказаного договору є несправедливими та встановлюють жорсткі обов'язки для споживача та виключно його відповідальність за невиконання умов договору. Однак такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір містить детальний опис умов отримання предмету лізингу та порядку сплати за предмет лізингу. Крім того, кожен аркуш договору підписано обома сторонами, що свідчить про те, що позивач погодився з усіма умовами, а тому посилання на те, що відповідач ввів його в оману не заслуговують на увагу, а підстави вважати діяльність відповідача з надання послуг фінансового лізингу нечесною підприємницькою практикою - відсутні. Апелянтом не надано доказів на підтвердження конкретних дій відповідача, які б підпадали під заборони, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Доводи апелянта про те, що договір фінансового лізингу потребує нотаріального посвідчення, а тому є нікчемним, були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку. Судом першої інстанції було вірно встановлено, що ЦК України та Закон України «Про фінансовий лізинг» не передбачають нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу.

Посилання апелянта на те, що у відповідача відсутня ліцензія на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, колегія суддів вважає неспроможними. Надання послуг з фінансового лізингу не є діяльністю, що потребує обов'язкового ліцензування Матеріали справи містять довідку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про взяття на облік ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», як такого, що має право надавати послуги з фінансового лізингу.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/20220/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5505/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.