Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1906/14-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 50 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що до 13.10.2014 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 та у зв'язку з цим вона не працює.

Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на її утримання, хоча спроможний надавати.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьох років.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання останньої починаючи з 04.11.2014 року до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись, що судом не повно з'ясовані та не враховані всі обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Зокрема зазначає, що він не спроможний надавати позивачу матеріальне утримання, оскільки не має постійної роботи та заробітку, а має тільки випадкові підробітки. Крім того сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу ОСОБА_5 в розмірі 400 грн. щомісячно та здійснює утримання і догляд за хворою матір'ю, яка є інвалідом з дитинства другої групи, з якою він і проживає.

Також, ОСОБА_1 звернулася до нього з позовом про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. на місяць і справа перебуває в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області.

Вказане, на думку відповідача, в повній мірі не було враховано судом, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Це право зберігається і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Останній проживає з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, у зв'язку з чим остання не працює.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки в добровільному порядку не надає.

Крім того, матеріали справи доведено, що відповідач постійного місця роботи не має. Проте, як визнано останнім, він отримує дохід від періодичних заробітків у сумі 2000 грн. на місяць, має задовільний стан здоров'я, інвалідом не являється, на його утриманні знаходиться дитина -донька ОСОБА_5 від першого шлюбу, на користь якої за судовим рішенням від 16.07.2008 року стягнуто аліменти. Інших утриманців відповідач на час постановлення оскаржуваного рішення не має, належних доказів про це останнім суду не надано. Наданий відповідачем акт від 12.11.2014 року про перебування на його утриманні матері ОСОБА_6, складений головою Всеукраїнської громадської організації інвалідів не може вважатися належним доказом про ці обставини (а.с.18, 23).

Тому, доводи відповідача про свою неспроможність сплачувати аліменти на утримання позивачки з підстав відсутності постійного місця роботи і заробітку, перебування на його утриманні дітей, а також своєї матері є безпідставними.

При цьому, наведені відповідачем обставини про розмір одержуваного ним доходу та про факт звернення позивачки з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 позивачкою не спростовані.

З огляду на наведене суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що відповідач спроможний частково сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Проте, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 400 грн. суд в повній мірі не врахував вище наведених всіх обставин справи, зокрема про обов'язок відповідача утримувати і неповнолітнього сина ОСОБА_3, про що позивачкою заявлено позов, положень ст. 182 - 184 СК України, а також роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Тому, колегія суддів враховуючи сукупність наведених обставин визначає розмір коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 у сумі 200 грн. щомісячно, та відповідно до ст.309 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції у зазначеній частині.

В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Зменшити розмір стягнення аліментів з 400 грн. до 200 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді