АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Шерівська Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Новодністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в Новодністровський міський суд Чернівецької області з позовом до виконавчого комітету Новодністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 у рівних долях.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, відмовлено у задоволені позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивачів. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 березня 2015 ________________________________________________________________

справа № 22-ц/794/616/15 р. Головуючий у І інстанції Мороз В.О.

категорія: 39 Доповідач Лисак І.Н.

року є незаконним в повному обсязі. Зазначає, що суду були надані цілком

достатні докази прийняття позивачами спадщини в порядку частини 3 ст. 1268 ЦК України. Також посилається на абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного

Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому зазначено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, що відповідає нормі ст. 392 ЦК України і частини 1 ст. 3 ЦПК України.

Крім того, представником позивачів ОСОБА_3 до апеляційного суду Чернівецької області була подана заява про відмову від позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, взявши до уваги заяву про відмову від позову й обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що відмова від позову не може бути прийнята, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України встановлено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції (стаття 303 ЦПК України).

Статтею 306 ЦПК України встановлено, що в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно

до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України.

Однією із підстав закриття провадження у справі є відмова позивача від позову, яка прийнята судом (п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України).

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч.1 ст.206 ЦПК України).

В силу частини 2 ст. 31 ЦПК України та частини 1 ст.174 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи відмовитись від позову.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 згідно договору про надання правової допомоги (а.с. 59 ) не наділений правом сторони, а саме ОСОБА_2, на відмову від позовних вимог в повному обсязі, а навпаки, не має права на їх вчинення, тому його дії суперечать інтересам ОСОБА_2 За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_3 про відмову від позову.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, оформленого органом приватизації виконавчого комітету Новодністровської селищної ради народних депутатів 04 лютого 1994 року та записаного у реєстрову книгу органом приватизації за номером НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_2 належить позивачці ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Так як, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.05.2005 року, то відповідно до частини 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1269 ЦК України).

Строк для прийняття спадщини для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що визнання права власності в порядку спадкування з підстав пропуску строку для прийняття спадщини є неможливим, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про звернення позивачів з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини у разі пропущення строку для прийняття спадщини з поважних причин.

Так згідно абз. 1-3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до абз 1-4 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову від позову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: