Ухвала

іменем україни

8 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 25 квітня 2013 року по 25 листопада 2013 року між ним та ОСОБА_3 у простій письмовій формі були укладені договори позики, відповідно до умов яких він надає позичальнику грошові кошти в сумі 113 700 грн, а останній у свою чергу зобов'язується повернути грошові кошти до 25 лютого 2014 року та сплатити пеню в розмірі 10 % за кожен день прострочення.

Зазначав, що відповідач взятих зобов'язань не виконав, оскільки станом на 29 жовтня 2014 року не повернув йому позичені грошові кошти.

Враховуючи наведене, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договорами позики на загальну суму 113 700 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 28 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року рішення Сквирського районного суду Київської області від 28 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договорами позики від 25 квітня 2013 року, 11 жовтня 2013 року та 25 листопада 2013 року в розмірі 113 700 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє через представника ОСОБА_2, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, заявник просить про поновлення строку касаційного оскарження, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Так як зі змісту заявленного клопотання та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, тому він підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, керуючись нормами ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, виходив із того, що відповідач як позичальник зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у тій самій кількості, яка визначена договором позики.

При цьому, апеляційним судом враховано правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики.

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель