Справа № 266/3690/15-ц
Провадження № 2/266/1462/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Сараєва І.А.,

при секретарі Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.1994р. його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1. 08.04.2015 року помер його батькоОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1 в м. Маріуполі. Також зазначив, що він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та у шестимісячний строк він звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім нього спадкоємцями також є його мати - ОСОБА_3, яка відмовилася від своєї частки в спадковому майні на його користь. Оскільки тому, що спадкове майно не було зареєстроване у відповідному органі у встановленому законом порядку, то він не має можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті батька, у звязку з чим отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування у вигляді 1/2 частки спірної квартири після смерті його батька ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, за участю його представника ОСОБА_4

До суду представник позивача ОСОБА_4, якій діє на підставі договору про надання правової допомоги не зявився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

В судове засідання представник відповідача Маріупольської міської ради ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, надала клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутністю, постановивши рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.01.1994 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (а.с. 35).

Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 900375, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 помер 08 квітня 2015 року (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖЕ № 268650, виданого повторно 09.12.1995р. міським ЗАГС м. Пенза республіки Росія, позивач є сином померлого ОСОБА_2 (а.с. 5).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 09.10.2015 року за № 52/02-31 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2, у звязку із відсутністю у спадкоємця документів, підтверджуючих реєстрацію нерухомого майна (а.с. 11).

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні та юридичні особи.

Таким чином, між сторонами мають місце правовідносини, що виникають із права спільної сумісної власності.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Таким чином, частки співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними, тобто частка померлого ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становить 1/2.

Як вбачається зі спадкової справи № 12/2015, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого 08.04.2015 року, його син ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с. 23).

Крім позивача ОСОБА_1, є ще один спадкоємець дружина померлого ОСОБА_3, якавідмовилась від своєї частки у спадковому майні на користь свого сина позивача ОСОБА_1 (а.с. 24).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 вбачається, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем ОСОБА_2 за життя було набуто право власності на 1/2 частку спірної квартири, оскільки він володів на праві власності 1/2 частки цієї квартири та володів нею за життя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1, який є спадкоємцем за законом, після смерті батька не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивача суд задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 368, 1218, 1226, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 16, 60, 209, 214-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування право власності на спадкове майно ОСОБА_2, померлого 08.04.2015 року, у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сараєв І. А.