Справа № 755/4397/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретарів - Бурлай О.Б., Стрижеуса В.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

у с т а н о в и в :

25.02.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Вимоги позовної заяви з урахуванням уточнень до неї обґрунтовано тим, що 28.09.2009 року на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, позивачем було придбано однокімнатну житлову квартиру загальною площею 40,5 кв.м. за 360000,00 грн. АДРЕСА_1, яка раніше належала відповідачу. Свідоцтво про право власності на придбане житло було видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дихтяренко В.О. за серією НОМЕР_1 від 02.10.2009 року. Позивач зазначає, що після отримання свідоцтва на право власності він звернувся до Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з приводу реєстрації свого права власності на вказану квартиру. 01.09.2014 року право власності позивача було зареєстроване за №7247293 та виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. При цьому, позивач зазначає, що не має можливості використовувати своє право на користування та розпорядження майном, оскільки колишній власник (відповідач у справі) не дозволяє потрапити у квартиру та категорично заперечує факт продажу його квартири з прилюдних торгів ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Позивач стверджує, що вимушений тривалий час винаймати житло, оскільки відповідач не дає можливості потрапити до власної квартири, а всі спроби позивача потрапити до приміщення наражаються на спротив відповідача. Позивач вважає, що відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, оскільки вона йому не належить, а також останній має бути знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, позивач просить суд не стягувати з відповідача на його користь понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у разі задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку, а також не стягувати з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник зазначає, що позивач придбав квартиру відповідача з прилюдних торгів, однак тривалий час не може реалізовувати своє право власності, оскільки у квартирі зареєстрований та проживає відповідач, який при цьому не дає можливості позивачу потрапити до квартири. Представник вказує, що відповідач неодноразово звертався із позовами до судів, намагався оспорити результати прилюдних торгів, однак рішення судів були не на його користь, при цьому відповідач продовжує проживати у квартирі та залишається у ній зареєстрованим.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що у 2004 році сталася дорожньо-транспортна пригода в якій загинула дитина і він був визнаний винним у скоєнні цього ДТП. При цьому, у відшкодування моральної шкоди з нього було стягнуто 1 млн. грн. про що йому фактично не було відомо. Відповідач зазначає, що про продаж його квартири він навіть не знав, а квартиру було продано за дуже малою ціною. Самого позивача відповідач ніколи не бачив і згідно даних БТІ квартира досі належить відповідачу. Також відповідач зазначає, що позивач вже звертався до суду з вимогою про його виселення, однак у задоволенні позову було відмовлено. Відповідач стверджує, що квартира належить йому, йти йому нікуди і до квартири він нікого не впустить. На даний час відповідач звернувся до громадських організацій з метою оскаржити винесений відносно нього вирок, оскільки таким вироком, на думку відповідача, були порушені його права, а тому просить суд позов не задовольняти.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за змістом свідоцтва від 02.10.2009 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дихтяренко В.О., відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (із змінами та доповненнями), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 №68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за №745/4038, на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 28.09.2009 року, посвідчив, що гр. ОСОБА_3 належить право власності на майно, яке складається з: квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., яке придбано ОСОБА_3 за 360000,00 грн., що раніше належало ОСОБА_2 на підставі Рішення народного суду Дарницького району м. Києва від 03.01.1992 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 26.08.1992 року за №34/33070 (а.с. 6).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27768840 від 07.10.2014 року виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, 01.09.2014 року за ОСОБА_3 зареєстроване право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 7247293, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) (а.с. 7).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

В судовому засіданні встановлено, визнано та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що відповідач дійсно фактично проживає та зареєстрований за вказаною адресою.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності припиняється, зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника (ст. 346 ЦК України).

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується наведеним вище свідоцтвом від 02.10.2009 року, та його право приватної власності на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується вказаним вище витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27768840 від 07.10.2014 року

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №8809 від 31.03.2015 року, згідно з даними Бюро, АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі рішення народного суду Дарницького району м. Києва від 03.01.1992 року №2-121.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на зміст вказаної довідки як на підставу наявності у нього права власності на вказану квартиру, оскільки вказана у довідці інформація не є актуальною станом на час розгляду справи враховуючи, що з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів", тож БТІ володіє достовірною інформацією лише станом на 01.01.2013 року. Крім того, згідно зазначеного вище свідоцтва від 02.10.2009 року, квартира дійсно раніше належала ОСОБА_2 на підставі Рішення народного суду Дарницького району м. Києва від 03.01.1992 року, однак її було реалізовано з прилюдних торгів і відповідно придбано позивачем. Тож, зазначена у довідці БТІ інформація є застарілою і не підтверджує права власності відповідача на квартиру станом на час розгляду справи.

Згідно ст.ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач не вчиняє дій, направлених на скасування реєстрації його місця проживання за зазначеною вище адресою, внаслідок чого дійсно порушується право власності позивача.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України, гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Аналізуючи судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" від 21.12.2012 року зазначив, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Аналогічні висновки суду касаційної інстанції містяться у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року.

Встановлено, що позивач набув право власності на спірну квартиру в результаті її придбання на прилюдних торгах, які не визнані судом недійсними.

Таким чином, з моменту продажу спірної квартири право власності відповідача ОСОБА_2 є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування квартирою, яка в даному випадку нерозривно пов'язана з власністю.

Враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірної квартири в якій відповідач залишається зареєстрованим й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї відповідачем, й відповідно після припинення права користування спірною квартирою колишнім власником, чим порушує право власності позивача, тому позовна вимога про визнання його таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на вимогах закону.

Також підлягає задоволенню позовна вимога про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

З огляду на те, що даним рішенням відповідач визнається такими, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню, оскільки реєстрація в квартирі відповідача створює перешкоди позивачу у належній реалізації його права власності на житло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 334, 386, 391 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -