Справа № 640/8586/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Божко В.В., розглянувши заяву Харківського учбово-виробничого підприємства № 1 Українського товариства глухих до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 року Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства глухих звернулось до суду заяву про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за проживання в гуртожитку в сумі 20730,27 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу у сумі 862, 93 грн. та індекс інфляції від простроченої суми боргу в розмірі 7465,26 грн., що утворилася за період з 01.05.2012 р. по 31.03.2015 року, стягнути з боржника судовий збір в розмірі 121, 80 грн.

При вивчені поданої заяви судом встановлено, що заявлені заявником вимоги можуть бути вирішені лише у позовному провадженні, оскільки вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року N 14, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, суд вважає за неможливе встановити у даній справі факт субєктивного права у заявника вимоги до боржника, а також факт безспірної суми заборгованості, яку просить стягнути заявник. Тому, суд прийшов до висновку, що має місце спір про право, що є підставою для відмови заявнику в прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суд розяснює, що заявник має право на розгляд заявлених вимог у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Харківського учбово-виробничого підприємства № 1 Українського товариства глухих до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку.

Розяснити, що відмова в прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Відповідно до ст.99 ч.2 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя