12 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня 2014 року
в с т а н о в и л а:
19 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В січні 2010 року в них народилася дочка ОСОБА_6, на утримання якої відповідач, починаючи з квітня 2011 року, не надає матеріальної допомоги та ухиляється від спілкування. Тому позивач після остаточних позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти на доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн щомісяця, починаючи з 20 червня 2014 року, стягнути з відповідача аліменти на доньку за попередній час починаючи з 20 червня 2011 року до 20 червня 2014 року в розмірі 23 148 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 643 грн щомісячно, починаючи з 19 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 19 червня 2011 року по 19 червня

2014 року в розмірі 23 148 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн

60 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня

2014 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 19 червня 2011 року по 19 червня 2014 рік в розмірі 23 148 грн та в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь держави судового збору змінено, збільшено розмір судового збору з 243 грн 60 коп. до 365 грн 40 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня 2014 року та залишити в силі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого частково погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від утримання дитини, не заперечував сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у визначеному позивачем розмірі та визнав факт ухилення від обовʼязку утримувати дитину за попередній період.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину за попередній період та в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не доведено заявлені в цій частині позовні вимоги.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину за попередній період та в частині стягнення витрат на правову допомогу та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено ухилення відповідача від сплати аліментів за попередній період, крім того не надано доказів про оплату послуг про надання правової допомоги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін на рішення апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня

2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко