АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4194/15 Справа № 189/916/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лукынова К.С. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Покровського району Дніпропетровської області на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Державна реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з середини 2003 року він відкрито володіє нежитловою будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2014 року задоволено позов.

Визнано право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

Додатковим рішенням від 25.03.2015 року вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду від прокурора Покровського району Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, з посиланням на те, що рішення місцевого суду незаконне і необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що він більше 10 років володіє, користується та утримує нежитлову будівлю, фактів звернення інших осіб з вимогами про повернення вказаного нерухомого майна не було встановлено, а тому є всі підстави для задоволення вимог про визнання права власності за набувальною давністю.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

· володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

· володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

· володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно довідки Катеринівської сільської ради, ОСОБА_5 тривалий час володіє нежитловою будівлею /а.с. 8/.

Колегія суддів вважає, що зазначена довідка не є належним доказом, який би підтверджував, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинний довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, суду не надані.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скаргу прокурора задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Покровського району Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

Л.О.Каратаєва