АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8516/14-ц Номер провадження 22-ц/786/881/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів-Кременчук" до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» звернулось до суду з позовом, у якому зазначало, що 20.06.14 року на 49 км автодороги Глинськ-Олександрія-Петрово трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, що знаходився в момент ДТП під керуванням ОСОБА_3., у результаті чого обидва автомобіля отримали пошкодження.

Вина відповідача у ДТП встановлена постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 серпня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

У момент ДТП відповідач працював у ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» на посаді водія та виконував свої трудові обов'язки.

У подані до суду заяві про зміну підстав позову вимоги позову обґрунтовувало тим, що 24.06.14 року між ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» та ОСОБА_3. було укладено договір про визначення розміру шкоди та порядку її відшкодування, згідно якого позивач на користь останньої виплатив відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй у результаті ДТП, у розмірі 84 000 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_2 у порядку регресу матеріальну шкоду, виплачену потерпілому, у розмірі 84 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» грошові кошти у розмірі 84 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 грн.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційної суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із справи вбачається, що 20.06.14 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_3, порушив п. 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21140, державний номерний знак НОМЕР_4, який заходився під керуванням ОСОБА_3., у результаті чого обидва автомобілі отримали пошкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. у прибуток держави.

У момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» на підставі трудового договору та керував автомобілем при виконання трудових (службових) обов'язків водія-експедитора підприємства.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода, у зв'язку зі здійсненням позивачем позасудового відшкодування ОСОБА_3. матеріальної та моральної шкоди, завдану відповідачем під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Апеляційний суд вважає такі висновку місцевого суду вірними, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Із справи вбачається, що 24.06.14 року між ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук», ОСОБА_2 та ОСОБА_3. укладено тристоронній договір про визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування, за умовами п. п. 1, 2 якого сторони дійшли згоди, що ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» у рахунок відшкодування ОСОБА_3. заподіяної у результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди зобов'язувались сплатити останній 7 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 000,00 грн.

У свою чергу, у п. 6 цього ж договору ОСОБА_3. зобов'язувалась після підписання договору звернутися до Олександрівського РВВС УМВС України у Кіровоградській області з заявою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у зв'язку з примиренням з потерпілим та повним усунення шкоди.

На підтвердження отримання коштів у розмірі 7 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті 84 000,00 грн., ОСОБА_3. на другій сторінці договору від 24.06.14 року зроблено власноручну дописку про отримання цих коштів у повному обсязі та відсутності претензій до сторін договору.

У подальшому, постановою Олександрівського РВВС УМВС України у Кіровоградській області від 30 червня 2014 року зазначене вище кримінальне провадження закрито.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним наявність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 1191 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача у порядку зворотної вимоги (регресу) виплаченого ОСОБА_3. відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують зроблених судом висновків щодо обставин справи.

Посилання апелянта щодо не застосування до спірних правовідносин місцевим судом положень ст. 132 КЗпП України, якою передбачено відповідальність працівника за заподіяну підприємству шкоду у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середньомісячного заробітку, не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Із встановлених у справі обставин вбачається, що фактичною підставою для укладення між ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук», ОСОБА_2 та ОСОБА_3. договору про визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування від 24 червня 2015 року є не лише відшкодування позивачем заподіяної останній матеріальної та моральної шкоди, але також зобов'язання ОСОБА_3. звернутися з заявою до Олександрівського РВВС УМВС України у Кіровоградській області про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2, відкритого за ознаками попередньої кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 1 КК України та яку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за №0000345 від 20 червня 2014 року.

Виходячи з цього, у момент ДТП та на день підписання договору від 24 червня 2015 року у діях ОСОБА_2 мали місце ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, тому при вирішенні спірних правовідносин слід виходити саме з положень п. 3 ст. 134 КЗпП України, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, якими передбачено матеріальну відповідальність працівника у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що за ст. 132 КЗпП України відповідальність працівника за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні наступає лише при виконанні трудових обов'язків.

Тому, ч. 1 ст. 132 КЗпП України щодо матеріальної відповідальності працівника у межах середнього місячного заробітку, не може поширювати свою дію на правовідносини, що склалися між сторонами у справі.

З цих же підстав, безпідставними є посилання апелянта не відсутність між позивачем та відповідачем укладеного договору про повну матеріальну відповідальність останнього, оскільки укладення такого договору з працівником у випадках, передбачених п. 3 ст. 134 КЗпП України, законом не вимагається.

З огляду на зміст п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Скріплюючи договір від 24.06.14 року свої підписом, відповідач погодився з його умовами, зокрема, стосовно розміру відшкодування шкоди, що отримує ОСОБА_3. від ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук».

У свою чергу, після закриття 30.06.14 року провадження у кримінальному провадженні №0000345, відкритого 20.06.14 року, та проведення позивачем виплати заподіяної ОСОБА_3. шкоди у повному обсязі, ОСОБА_2 заперечує існування у ТОВ «Світ Ласощів-Кременчук» права на отримання від нього відшкодування зворотної вимоги (регресу) та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у справі підстав, передбачених ч. 2 ст. 137 КЗпП України, ч. 4 ст. 1193 ЦК України для зменшення присуджених до стягнення з відповідача сум регресної виплати, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки зазначені вище статті не поширюють свою дію на випадки відшкодування прямої дійсної шкоди.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : Л.М. ХІЛЬ

В.А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ