233 № 233/4447/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

при секретарі Поварніциній А.С.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - виконком Костянтинівської міської ради, про визнання часток власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2014 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_7., третя особа - виконком Костянтинівської міської ради,- про визнання часток власності на квартиру. Вони обґрунтували свої вимоги тим, що в спірній квартирі АДРЕСА_1 проживала їх сім'я, яка складалася із шістьох людей: Дідусь - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, бабуся - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується доданим до матеріалів справи Витягом із домової книги. 25 лютого 1994 року квартира була приватизована, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, що видане Відділом з приватизації при заводі «Укрцинк». На час приватизації, вони - позивачі у справі були неповнолітніми, тому усі документі оформлювали наші батьки. У свідоцтвах про народження позивачів по справі, стоїть штамп про використання ними права на приватизацію житла. 07.07.1998 року по місцю свого постійного мешкання вмерла бабуся - ОСОБА_9. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири. На момент смерті бабусі, крім неї, в спірній квартирі мешкав тільки дідусь - ОСОБА_8. Він фактично прийняв спадщину після дружини, але на своє ім'я частку квартири, що належала дружині - не оформлював. Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_9 не приймали. ІНФОРМАЦІЯ_14 року по місцю свого постійного мешкання помер їх дідусь - ОСОБА_8. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді спірної квартири, частку якої він приватизував, а також частки квартири, що належала ОСОБА_9, яку успадкував дідусь. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є діти померлого, а саме наш батько - ОСОБА_5 та його рідний брат - ОСОБА_7 - відповідачі у справі. ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № НОМЕР_1 від 02.07.2014 р. Для оформлення спадщини було надано Свідоцтво про право на житло від 25.02.1994 року. Нотаріус дав роз'яснення, що згідно вищевказаного Свідоцтва, власниками спірної квартири є: дідусь, бабуся та наші батьки. Кожному з них належить по ? частини квартири. А їм - позивачам, право власності на житло, згідно Свідоцтва від 25.02.1994 року - не визначено. Вважають, що тим самим їх цивільні права порушені. Вважають, що їм - позивачі по справі, на час приватизації квартири також повинні належати по 1/6 частини спірного житла, як і іншим членам сім'ї - відповідачам у справі. Тому просили: поновити строк позовної давності звернення до суду, вважаючи, що пропустили цей строк з вищевказаних поважних причин; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25.02.1994 року, видане відділом з приватизації при заводі «Укрцинк»; визначити частки власності у квартири АДРЕСА_2., з урахуванням спадку, їм позивачам по справі - по 1/6 частини житла; 1/6 частина їх матері - ОСОБА_6; частина житла ОСОБА_5 - їх батька - 1/3 частиу, та 1/6 частини з урахуванням спадщини - ОСОБА_7.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились з поважних причин, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися з поважних причин, надали письмову заяву в якій позовні вимоги визнали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_2 вирішення питання залишив на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позову залишив на розсуд суду.

З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в спірній квартирі АДРЕСА_1 проживала сім'я ОСОБА_7, яка складалася із шістьох осіб: Дідусь позивачів - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, бабуся позивачів - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько позивачів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати позивачів - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, та позивачі ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується Витягом із домової книги (а.с.4).

25 лютого 1994 року вказана квартира, загальною площею 49,5 кв. метри, була приватизована, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, виданому Відділом по приватизації при заводі «Укрцинк» (а.с. 5). Власниками спірної квартири згідно Свідоцтва зазначені: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. При цьому частки кожного з власників у свідоцтві не визначені. На час приватизації позивачі по справі ОСОБА_10 та ОСОБА_4, які є доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно свідоцтв про народження, - були неповнолітніми, тому оформленням документів не займались. У той же час, у свідоцтвах про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_4 21 квітня 1994 року проставлений штамп про використання нами права на приватизацію житла із зазначенням розміру - 9,9 кв. метри при нормі 21,0 кв. метр (а.с. 6-7). Це дозволяє суду прийти до висновку, що частки власності позивачів були також враховані під час проведення приватизації. Зміна прізвища позивачки ОСОБА_3 з ОСОБА_4 підтверджена свідоцтвом про одруження від 21 квітня 1999 року (а.с. 8)

07.07.1998 року за місцем свого постійного проживання померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Після її смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири. На момент смерті ОСОБА_9 в спірній квартирі мешкав тільки її чоловік - ОСОБА_8. Він фактично прийняв спадщину, але на своє ім'я частку квартири, що належала дружині - не оформлював. Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_9 не приймали.

ІНФОРМАЦІЯ_14 року по місцю свого постійного проживання помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири, частку якої він приватизував, а також частки квартири, що успадкованої після смерті ОСОБА_9

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є діти померлого, відповідачі: ОСОБА_5 та його рідний брат - ОСОБА_7, що визнається сторонами.

ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37762489 від 02.07.2014 року (а.с. 11). Згідно повідомлення Костянтинівської державної нотаріальної контори від 03.12.2014 р. в спадковій справі також є заява відповідача ОСОБА_5 про прийняття спадщини (а.с. 34-35).

Згідно відповіді виконкому Костянтинівської міської ради від 26.03.2015 року, первинні документи з приватизації квартири АДРЕСА_1 у судове засідання надати немає можливості, оскільки документи постійного зберігання даного підприємства на державне зберігання не надходили (а.с. 51).

Відповідно до ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ (із змінами та доповненнями), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами. Передача квартир здійснюється в приватну власність членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час видачі Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, виданому Відділом по приватизації при заводі «Укрцинк», права позивачів були порушені і вказане свідоцтво підлягає скасуванню. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, вважається, що на час приватизації спірної квартири частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно, станом на дату приватизації спірної квартири її співвласниками були: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та діти останніх - позивачі у справі - ОСОБА_10 і ОСОБА_4. Частки кожного співвласника при цьому становили - по 1/6 (одній шостій).

Після смерті ОСОБА_9, її 1/6 частину житла успадкував її чоловік ОСОБА_8, який постійно проживав із спадкодавицею на момент її смерті. Разом із приватизованою ним 1/6 (однією шостою) часткою квартири, загальна його частина повинна дорівнювати - 1/3 (одній третій) частки квартири.

Після смерті ОСОБА_8 ця частина повинна бути розподілена між спадкоємцями першої черги - синами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/6 (одній шостій) частки кожному.

Таким чином, позивачам по справі повинно належати по 1/6 (одній шостій) частки квартири. Така ж, 1/6 (одна шоста) частка квартири повинна належати ОСОБА_6, яка отримала цю частку під час приватизації. З урахуванням спадщини загальна частка ОСОБА_5 повинна дорівнювати 1/3 (одній третій) частки. ОСОБА_7 з урахуванням спадщини повинен отримати 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_2.

Щодо поновлення позивачам строку звернення до суду із цим позовом, то суд вважає, що позов ними подано у встановлений строк, який починає рахуватись з моменту, коли вони дізнались про порушення свого права, тобто після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_8 у липні 2014 року. Тобто підстави для поновлення цього строку відсутні.

На підставі ст.ст. 25, 382, 392,1261,1268, 1273 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ (із змінами та доповненнями), керуючись ст.ст. 10,60,61,212-215 ЦПК України, , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло від 25 лютого 1994 року, видане Відділом з приватизації при заводу «Укрцинк» про приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, яка народилася в м. Костянтинівка Донецької області право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_2, як на набуту під час приватизації.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, яка народилася в м. Костянтинівка Донецької області, право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_2, як на набуту під час приватизації.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_2, як на набуту під час приватизації.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_13, право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_3, як на набуту в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року в м. Костянтинівка Донецької області.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_3, як на набуту під час приватизації та в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року в м. Костянтинівка Донецької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги до Костянтинівського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання нею копії цього рішення.

Суддя