Справа №263/5804/15-ц
Провадження № 2-н/263/621/2015
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

22 травня 2015 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» нарахованої, проте невиплаченої суми заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшла заява ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» нарахованої, проте невиплаченої йому заробітної плати в сумі 15131,27 грн., яка утворилась з серпня 2014 року по теперішній час.

Ознайомившись з даною заявою, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.98 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.98 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ст.96 ч.1 п.1 ЦПК України судовий наказ може бути видано за заявлену вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати за наявності доказів, що підтверджують правильність і безспірність розрахунків, при цьому документи, що підтверджують матеріально-правову вимогу заявника, мають бути додані до заяви про видачу судового наказу в оригіналі або належним чином завірених копіях (ст.98, ст.100ч.3п.2, ст.103 ЦПК України). На такі документи поширюються вимоги ст.58 та ст.59 КПК щодо належності та допустимості доказів, зокрема документ повинен мати певні реквізити (бланк, печатку, штамп, голограму), які передбачені законом чи іншим нормативним актом; має бути складений, засвідчений, виданий службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та об'єднань, а також підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності. (Постанова №14 від 23.12.2011 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», узагальнення Верховного суду України від 19.10.2009 року).

На обґрунтування своїх матеріальних вимог суду надано лише розрахунковий листок за лютий 2015 року, з якого не вбачається безспірність розміру утвореної заборгованості перед стягувачем та який не засвідчений належним чином.

Згідно ч.6 ст.98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Так положеннями ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, заява про видачу судового наказу підлягає залишенню без руху, а заявнику слід надати час для усунення зазначених недоліків, які, в свою чергу, унеможливлюють розгляд даної заяви по суті.

Керуючись ст. 98, 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И ЛА:

Заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» нарахованої, проте невиплаченої суми заробітної плати - залишити без руху.

Надати заявнику строк протягом трьох днів із дня отримання даної ухвали для усунення вказаних недоліків, а саме надати суду засвідчений належним чином документ, який підтверджує безспірність розміру утвореної заборгованості по заробітній платі перед стягувачем.

У випадку невиконання ухвали заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Хараджа