Номер провадження: 22-ц/785/7641/15
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування по праву представництва,-

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування по праву представництва.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабка ОСОБА_6, яка мешкала у належному їй на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1, розташованому на земельній ділянці площею приблизно 200 кв.м..

Ще раніше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, помер її батько ОСОБА_7.

Відповідач є рідним братом померлого батька та сином померлої бабки. Отже, вона є спадкоємицею за законом по праву представництва, оскільки є спадкодавцю онукою, тому в порядку ст. 1266 ЦК України спадкоємицею майна померлої.

07 листопада 2005 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки спадкоємцями майна померлої є вона та відповідач, тому їх частки у спадщині є рівними та становлять ? кожному. Відповідач чинить їй перешкоди в оформленні права на спадщину та зовсім не визнає її права на спадщину, що змусило її звернутися до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування по праву представництва право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 113,9 кв.м., після померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 бабки ОСОБА_6.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка від спадщини не відмовлялась, у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за правом представлення, тому разом з відповідачем ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_6, тому підстав для відмови у задоволенні позову про визнання за нею права власності на ? частину спадкового майна немає.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що з 08 травня 1973 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський» у м. Одесі (а.с.50).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який є батьком позивачки ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабка ОСОБА_6. (а.с.12, 37)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно - будівлю по АДРЕСА_1, загальною площею 113,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02.12.1998 року та технічним паспортом (а.с.55-57).

Шостою одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 (а.с.34-53).

З зазначеної спадкової справи вбачається, що 07 листопада 2005 року ОСОБА_5 звернулась до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по праву представництва після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 бабки (а.с.35).

29 листопада 2005 року ОСОБА_3 звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. (а.с.36).

Відповідно до матеріалів справи між сторонами виникла суперечка щодо розподілу спадщини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, та відповідно ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем першої черги за правом представництва.

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги.

Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» станом на 11.01.2012 року домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за померлою ОСОБА_6 (а.с.54).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України онуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом статті 1266 ЦК України спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо спадкоємець за законом помер до відкриття спадщини.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. (ч. 1 ст. 1267, ст. 1278 ЦК).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, від прийняття спадщини ОСОБА_5 не відмовлялась, своєчасно звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до листа державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.І., ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на будинок та витяг з реєстру права власності на будинок, при неможливості надання зазначених документів запропоновано звернутися до суду, тобто позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину (а.с.98).

Оскільки відповідач не визнає право позивачки на спадкове майно, ОСОБА_5 була вимушена звернутися за захистом своїх порушених прав щодо спадкового майна.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В п. 5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до пункту шостого цього Пленуму незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, оскільки у позивачки достатньо правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Враховуючи, що онука виступає як безпосередній та самостійний спадкоємець в майні спадкодавця, а інший спадкоємець ОСОБА_3 перешкоджає в оформленні права власності на спадкове майно, суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано визнав за позивачкою право власності на ? частину спадкового майна.

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача та свідків щодо переобладнання спадкового майна ним після смерті матері, оскільки суду не надані належні докази того, що спірне домоволодіння було перетворено та змінена його площа.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши усі матеріали справи, ухвалив обґрунтоване, законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко