Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір № К2М1GA00260039, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10 тис. дол. США терміном до 15 грудня 2010 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати боржник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інші витрати згідно з кредитним договором. За порушення зобов'язання за кредитним договором боржник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між кредитором та поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 20 грудня 2006 року були укладені договори поруки, відповідно до п. 2 яких поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконує, на порушення зобов'язань за договором допустила заборгованість в розмірі 31952,31 дол. США., що складається із: 5055,41 дол. США - заборгованість за кредитом; 11 132,95 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 15 763,95 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу в строк з 20 грудня 2006 року до 15 грудня 2010 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 тис. дол. США.

Пунктом 3.3 кредитного договору визначено, що остаточне погашення заборгованості за кредитом здійснюється не пізніше дати, визначеної у п. 1.1, отже датою остаточного розрахунку є 15 грудня 2010 року.

Позивач звернувся до суду у квітні 2015 року, у зв'язку чим суд відмовив у позові за пропуском строку позовної давності, який сплинув 15 грудня 2013 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко