АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Слободянюк С.В.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - відповідач), в якому просила поновити її на роботі в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді чергового залу відділу обслуговування в терміналах комплексу наземного обслуговування підрозділів, підпорядкованих заступнику генерального директора з операційної діяльності та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2014 по день ухвалення рішення.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що її звільнено з займаної посади незаконно, оскільки заяви про переведення на посаду ОСОБА_4 до виходу останньої з відпустки по догляду за дитиною вона не писала. В листопаді 2013 її було призначено на посаду чергового залу до виходу ОСОБА_5 з відпустки по догляду за дитиною, яка на роботу не вийшла. Вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для звільнення її з роботи.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2015 позов задоволено:

- поновлено ОСОБА_3 на роботі в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 17.12.2014 на посаді чергового залу відділу обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу наземного обслуговування підрозділів, підпорядкованих заступнику генерального директора з виробництва та аеродромно-технічного забезпечення на період відсутності ОСОБА_5 до фактичної дати виходу на роботу, та визнано незаконним наказ № 11-07/1-1423/п від 17.12.2014 про звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України;

- стягнуто з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2014 по 11.08.2015 в розмірі 30 243 грн. 56 коп.;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та виплати заробітної плати за один місяць;

- стягнуто з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь держави судовий збір у сумі 302 грн. 43 коп.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.08.2015 стягнуто з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_3 2 304 грн. витрат на проведення судової експертизи.

В апеляційній скарзі відповідач просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення експертизи, оскільки рішення суду про задоволення позову оскаржено відповідачем в апеляційному порядку, тобто рішення не набрало законної сили, а питання розподілу судових витрат є похідним від вирішення позову по суті.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу на додаткове рішення за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додатково рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення судової експертизи, суд першої інстанції виходив з вимог ст.ст. 79, 88, 220 ЦПК України.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 79 ЦК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати пов'язані з проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 220 ЦПК України закріплено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не в повній мірі вирішив питання розподілу судових витрат, оскільки відповідно до квитанції № 13727332 від 29.05.2015 ОСОБА_3 оплачено вартість експертизи № 7261/7262/15-32 від 15.05.2015 в сумі 2 304,00 грн. (а.с. 132), а отже в силу вимог процесуального закону вказана сума підлягає відшкодуванню позивачці за рахунок відповідача враховуючи задоволення заявлених нею вимог.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення.

З вищенаведених підстав доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, висновків суду не спростовують та на законність додаткового рішення не впливають. Посилання відповідача на передчасність ухвалення додаткового рішення у зв'язку з тим, що рішення суду про задоволення позову оскаржено в апеляційному порядку, а отже не набрало законної сили, не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

При цьому, слід зазначити, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 було змінено рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2015 лише в частині визначення розміру середнього заробітку, шляхом його зменшення, а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування додаткового рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення додаткового рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» - відхилити.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

С.В.Слободянюк