Номер провадження: 22-ц/785/3186/15
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

при секретарі - Максимець І.М.

у відкритому судовому засіданні у присутності представника ОСОБА_2, по довіреності, представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, по довіреності,

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

в червні 2014р. представник ОСОБА_2 звернулася до відповідача з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що позивач, який є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 46,1 кв.м зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири №12 без зміни цільового призначення. Після завершення будівельних робіт було проведено технічну інвентаризацію закінченого будівництвом об'єкту і видано технічний паспорт, відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 є трикімнатною квартирою загальною площею 100,1кв.м, житловою площею 62,4кв.м, та складається з житлової кімнати площею 35,9кв.м, житлової кімнати площею 19,2кв.м, житлової кімнати площею 7,3кв.м., кухні площею 26,3кв.м, санвузлу площею 3,4кв.м,коридору площею 3,5кв.м, коридору площею 3,4кв.м, комори площею 1,1кв.м.

Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації загальною площею 100,1кв.м, житловою площею 62,4кв.м.

10.02.2014р. позивач звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності позивача на вказану квартиру, але йому було відмовлено.

06.03.2014р. позивач повторно звернувся до реєстраційної служби, позивачу було запропоновано надати документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку( у разі реконструкції об'єкта нерухомого майна із зміною зовнішніх геометричних розмірів його фундаментів у плані).

Представник позивача посилалася на те, що позивач позбавлений можливості надати такі документи, враховуючи, що його квартира знаходиться в багатоквартирному будинку. Таким чином, позивач, який є власником нерухомого майна, позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності своєї квартири.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 100,1кв.м, житловою площею 62,4кв.м, яка складається з житлової кімнати площею 35,9кв.м, житлової кімнати площею 19,2кв.м, житлової кімнати площею 7,3кв.м., кухні площею 26,3кв.м, санвузлу площею 3,4кв.м,коридору площею 3,5кв.м, коридору площею 3,4кв.м, комори площею 1,1кв.м.

В суді 1 інстанції представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача надав заперечення, позов не визнав.

Рішенням місцевого суду від 29.01.2015р. в позові відмовлено в повному обсязі(а.с.59).

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення місцевого суду, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те,що висновок суду 1 інстанції не відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача апеляційну скаргу підтримала.

Представник Департаменту комунальної власності ОМР вважає рішення законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити.

По матеріалам справи встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 загальною площею 46,1 кв.м на підставі договору дарування від 02.07.2012р. (а.с. 15-17).

18.03.2013р. Інспекцією ДАБК в Одеській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири № 12 без зміни цільового призначення за № ОД 66 (а.с. 18-20).

Після завершення виконання будівельних робіт було проведено технічну інвентаризацію закінченого будівництвом об'єкту та видано КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" технічний паспорт від 10.07.2013 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_5 є трикімнатною, загальною площею 100,1 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, та складається з житлової кімнати площею 35,9 кв.м, житлової кімнати площею 19,2 кв.м, житлової кімнати площею 7,3 кв.м, кухні площею 26,3 кв.м, санвузла площею 3,4 кв.м, коридору площею 3,5 кв.м, коридору площею 3,4 кв.м, комори площею 1,1 кв.м (а.с. 21-22).

Інспекцією ДАБК в Одеській області 25.12.2013 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 83 реконструйованої квартири АДРЕСА_1 без зміни цільового призначення, загальною площею 100,1 кв.м. та житловою площею 62,4 кв.м (а.с. 23-27).

Рішенням державного реєстратора від 24.03.2014 року зупинено розгляд заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11866729, яким йому було повідомлено, що у зв'язку із набранням чинності Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України від 17.10.2013 р. № 868, відповідно до якого позивачу було вказано на необхідність надати документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (а.с. 30), а рішенням від 20.05.2014р. державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності через ненадання необхідних документів (а.с. 31).

В обґрунтування позову представник позивача посилався на вимоги ст.ст. 316, 317, 325, 328, 331 ЦК України; стверджував, що нерухомість позивача не є самовільною, позивач, як власник нерухомості, може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі. Суд 1 інстанції з вказаними доводами не погодився. Відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети тощо.

В п.9 постанові № 6 від 30.03.2012р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз'яснюється, що відповідно до статті 26 Закону України " Про основи містобудування" ( далі Закон 2780-XII), спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин.

Таким чином суд дійшов до висновку про те, що предметом спору є право власності на самочинне будівництво, оскільки земельна ділянка позивачу для будівництва не виділялась. Суд 1 інстанції не прийняв до уваги посилання представника позивача на те, що до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 376 ЦК так як його предметом спору є переобладнана квартира в багатоквартирному будинку. Місцевий суд врахував, що позивачем здійснено прибудову до квартиру на земельній ділянці, новостворений об'єкт нерухомості пов'язаний фундаментом з землею.

Колегія погоджується з висновком місцевого суду, вважає його законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги представника позивача повторюють доводи і позицію представника в суді 1 інстанції. Вказані доводи були перевірені місцевим судом, по справі постановлено законне рішення.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, по довіреності, відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про визнання права власності залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.