АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1085/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Дмитрів О.М.

Сторін - представника КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" Дишкант М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року по справі за позовом КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про солідарне стягнення за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

ВСТАНОВИЛА:

КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про солідарне стягнення за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 14 403,39 грн. за період з 01.01.2009 р. по 01.05.2014 р.

Позивач вказав, що відповідачі в добровільному порядку не проводять оплату за надані послуги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року позов комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 8849,58 грн. заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 149,67 грн. судового збору.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необгрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року.

Представник КПТМ "Тернопільмісьтеплокомуненерго" також звернувся з апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року, посилаючись на те, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив матеріали справи. Зокрема, не дав належної оцінки наданим позивачем доказам переривання позовної давності та необгрунтовано залишив їх поза увагою, внаслідок чого дійшов до хибного висновку щодо пропуску позовної давності.

Посилаючись на наведене апелянт просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга КПТМ "Тернопільмісьтеплокомуненерго" підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спір про стягнення заборгованості за послуги з надання опалення та гарячої води, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи - учасником війни і лише він має право на пільги в частині оплати комунальних послуг, якими є подача теплової енергії та гарячої води.

Колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Так, судом встановлено, що згідно довідки №460 від 17 грудня 2013р., виданої ПП «Вікторія - М» в квартирі АДРЕСА_1, житловою площею - 29,7 кв.м., зареєстровані наймач ОСОБА_2, 1947р.н. та члени його сім'ї - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 1991р.н., ОСОБА_5, 1969р.н., ОСОБА_6, 1991р.н.

Постачання теплової енергії та гарячої води до цієї квартири здійснює позивач комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", у зв'язку з чим ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок №120375 для нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію та гарячу воду.

ОСОБА_2 є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням виданим 26.10.1995р. Управлінням соціального захисту Тернопільського міськвиконкому.

Станом на 01.05.2014 року сума заборгованості становить 14 403,39 грн. (за період з 01.01.2009р. до 01.05.2014р.), про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість за опалення та гаряче водопостачання від 30.09.2014р.

Сума заборгованості нарахована позивачем з урахуванням 100% знижки для відповідача ОСОБА_2 на оплату комунальних послуг, передбаченої п. 5 ч. 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Дана пільга відшкодовується позивачу третьою особою.

На неодноразові попередження про сплату заборгованості, добровільно вказану суму відповідачами не сплачено.

З письмового клопотання Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради від 02.03.2015 р. за №882/13/2 вбачається, що на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, перебуває ОСОБА_2 і пільги надаються йому відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Відповідачі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 1991р.н., ОСОБА_5, 1969р.н., ОСОБА_6, 1991р.н. є повнолітніми дітьми та внуками ОСОБА_2 і на них пільга не розповсюджується відповідно до п. 5 ст. 51 Бюджетного Кодексу.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3, 4 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ №572 від 08.10.1992р., власники, наймачі жилих приміщень зобов'язані своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 68 ЖК України боржники зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за спожитий природний газ.

Згідно зі ст. 64 ЖК України відповідачі несуть солідарну майнову відповідальність з оплати за опалення та гаряче водопостачання.

Згідно із вимогами статті 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Власник майна, як це передбачає стаття 322 ЦК України, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом.

Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) ОСОБА_2 має право на пільгу, а саме: на 100 % знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (а. с. 9).

Відповідно до абз. 4 п. 27 ст. 13 даного Закону пільги щодо плати за комунальні послуги та паливо надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форм власності на нього.

Згідно з п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08 липня 2010 року, при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх витрат до членів сім'ї пільговика належить: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним за умови, що інвалід війни не перебуває в шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги та проживає разом з ним.

Згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій, пов'язані з наданням пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються підприємствами, установами і організаціями з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Отже, видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, які в свою чергу формуються виходячи із норм споживання послуг та не покривають наднормове фактичне споживання. Наднормове споживання послуги оплачується самим споживачем, що узгоджується з правовою позицією, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 15 січня 2014 року у справі № 6-153цс13.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільга щодо плати за комунальні послуги та паливо застосовуються лише до ОСОБА_2, а відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, до членів сім'ї пільговика при наданні пільг не належать і пільга їм не надається, а право КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" на отримання оплати за надання послуг з подачі теплової енергії та гарячої води, які перевищують розмір наданих державою пільг ОСОБА_2 як інваліду війни, підлягає захисту.

Разом з тим, висновок суду про відмову у стягненні заборгованості по оплаті послуг за подання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2009 р. по 30.04.2011 р. в зв'язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, не відповідає вимогам закону та обставинам по справі.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України , перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14).

З огляду на викладене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову за період з 01.01.2009 р. по 30.04.2011 р. у зв'язку з пропуском позовної давності, залишив поза увагою те, що позивач пред'являв 12.08.2012 року заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та теплу воду за період з січня 2009 року по червень 2012 року в сумі 8 743 грн. 06 серпня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення вищезаначеної заборгованості, який був скасований судом за заявою відповідачів 10.09.2012 року.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, вимоги закону, колегія вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовом КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути в користь КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2009р. по 01.05.2014р. в сумі 14403,39 грн. ( чотирнадцять тисяч чотириста три грн. 39 коп.) та в рівних частках - судові витрати на суму 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді