УХВАЛА

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області про перерахунок сум відшкодування шкоди за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 7 жовтня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2000 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 20 січня 1965 року по 26 серпня 1997 року працював електрослюсарем 5 розряду на шахті «Ювілейна» відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»). Висновком МСЕК від 10 жовтня 1994 року йому встановлено 15 % втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. При подальших медичних переглядах 23 серпня 1995 року, 12 травня 1997 року, 25 травня 2000 року встановлено відповідно 20 %, 40 %, 55 % втрати професійної працездатності. Зазначав, що відповідач, починаючи з жовтня 1994 року, невірно застосував законодавство та зменшував розмір суми відшкодування шкоди.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, стягнути з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у рахунок недоплаченого щомісячного відшкодування втраченого заробітку 2 690 грн 28 коп. за період з лютого 1998 року до 1 квітня 2001 року; стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області (далі - Фонд) 82 393 грн 94 коп. за період з 1 квітня 2001 року по 1 квітня 2013 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_3 1 085 грн 40 коп. у рахунок недоплати по щомісячним виплатам відшкодування шкоди за період з 1 лютого 1998 року по 1 квітня 2001 року. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 31 627 грн 49 коп. недоплати по щомісячних страхових виплатах за період з 1 квітня 2001 року по 1 квітня 2013 року, а також з 1 квітня 2013 року щомісячні страхові виплати по 2 429 грн 80 коп., з послідуючим перерахунком цієї виплати згідно чинного законодавства. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що перерахунок позивачу розміру відшкодування шкоди мав проводитись одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів, шляхом збільшення суми відшкодування шкоди на величину фактичного збільшення заробітної плати.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та вважав, що саме збільшення середньомісячного заробітку є визначальним для проведення перерахунку відшкодування (втраченого заробітку) при підвищенні тарифних ставок (посадових окладів).

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки його суд дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 20 січня 1965 року по 26 серпня 1997 року ОСОБА_3 працював електрослюсарем підземного 5 розряду у ВАТ шахта «Першотравнева», шахта «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

10 жовтня 1994 року ОСОБА_3 МСЕК вперше встановлено професійне захворювання - 15 % втрати професійної працездатності.

Наказом по шахті від 15 червня 1995 року № 407 ОСОБА_3 призначено одноразову допомогу у розмірі 2 824 грн 35 коп. із розрахунку середньомісячного заробітку електрослюсаря 5 розряду дільниці РЗО за попередній місяць - 2 824 грн 35 коп.

30 серпня 1995 року ОСОБА_3 вдруге встановлено 35 % втрати професійної працездатності з 23 серпня 1995 року з послідуючим переосвідченням.

Наказом по шахті від 6 червня 1996 року № 297 позивачу призначено одноразову допомогу у розмірі 2 660 грн з розрахунку середньомісячного заробітку електрослюсаря 5 розряду дільниці РЗО за попередній місяць - 2 660 грн. Вказана сума була виплачена позивачу на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2001 року.

12 травня 1997 року ОСОБА_3 МСЕК встановлено 55 % втрати професійної працездатності з 25 квітня 1997 року, після чого він щорічно до 2001 року проходив переосвідчення.

З дня набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», з 1 квітня 2001 року, щомісячне відшкодування шкоди ОСОБА_3 здійснювалось Фондом.

Згідно з Указом Президента України від 9 січня 1996 року № 41/96 «Про додаткові заходи щодо матеріального і морального заохочення працівників вугільної промисловості», міністерства і відомства були зобов'язані визначити умови оплати праці, розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників вугільної промисловості та шахтного будівництва з урахуванням умов складності праці, здійснивши їх перегляд з метою збільшення у межах наявного фонду споживання.

На виконання цього Указу Міністерством вугільної промисловості України було видано однойменний наказ від 4 березня 1996 року № 72, яким структуру заробітної плати змінено, зокрема підвищено тарифні ставки та посадові оклади, за рахунок зменшення інших її складових виплат (доплат, надбавок, винагород, премій), в межах наявного фонду споживання, без збільшення загального розміру заробітної плати. При цьому тарифна частина заробітної плати на підприємствах вугільної галузі була збільшена на коефіцієнт 2,38 за рахунок зменшення додаткових видів оплати праці, в межах наявних фондів оплати праці станом на 1 квітня 1996 року, що підтверджується довідкою відповідача про розмір фонду заробітної плати по підприємству в березні і квітні 1996 року.

Згідно з пп. 22, 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила) середньомісячний заробіток, з якого визначається або перераховується втрачений потерпілим заробіток, підлягає коригуванню на коефіцієнти підвищення тарифних ставок посадових окладів.

У абз. 5 п. 28 Правил зазначено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств.

Таким чином, розмір втраченого заробітку потерпілого підлягає перерахуванню, якщо відбулося фактичне підвищення тарифних ставок (окладів).

Згідно з п. 23 Правил види оплати праці, що враховуються при обчисленні середньомісячного заробітку, визначаються відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до вимог ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У заробіток для обчислення пенсії включається за відповідні періоди допомога по тимчасовій непрацездатності чи середній заробіток, що зберігається за працівником.

З вказаного вбачається, що такі виплати, як допомога по тимчасовій втраті працездатності, доплата за виконання легшої нижчеоплачуваної роботи за станом здоров'я, оплата відпусток, донорських днів, тощо визначались законодавством доходом, який підлягав оподаткуванню і на який нараховувались внески на пенсійне забезпечення. А, отже, місяці роботи, в яких потерпілому були проведені оплата відповідних періодів перебування у відпустці, або у випадках тимчасової втрати працездатності, або в інших випадках, коли за працівником зберігався середній заробіток, підлягають врахуванню при визначення середнього заробітку, з якого мають визначатись виплати по відшкодуванню шкоди.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не перевірив належного розрахунку коригування розміру втраченого заробітку ОСОБА_3 із вказівкою на конкретні коефіцієнти підвищення тарифних ставок, не встановив та не зазначив у рішенні, чи відбувалося за кожним з таких коефіцієнтів фактичне підвищення тарифних ставок (окладів) на підприємстві та фактичне збільшення розміру заробітної плати з огляду на положення нормативно-правових актів, на підставі яких коефіцієнти були введені та визначені, унаслідок чого не визначився з відповідністю розміру суми відшкодування, нарахованою позивачу, граничним сумам середньої заробітної плати.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду є таким, що ґрунтується на припущеннях та не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик