Справа №591/2211/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1428/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3

про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а:

30 березня 2015 року позивач звернувся з позовом до місцевого суду і свої уточнені вимоги мотивував тим, що відповідач є власником та мешкає в квартирі АДРЕСА_1, але тривалий час не сплачує кошти за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися позивачем, в звязку з чим станом на 05.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 3747,71 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 22 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість з надання послуг теплопостачання за період з 01.12.2007 року по 05.05.2015 року в сумі 1308 грн.47 коп. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що факт приєднання квартири відповідача до системи централізованого опалення та постачання гарячої води, а також факт споживання ним наданих ТОВ «Сумитеплоенерго» послуг сторонами визнаний та не оспорювався, тому не потребує доказування. Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач отримував від позивача неякісні житлово-комунальні послуги з централізованого опалення не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач не довів належними доказами тих обставин, що він отримував від позивача послуги неналежної якості або взагалі їх не отримував у 2012 році , що було б підставою для зменшення суми боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта і з урахуванням позиції позивача про зменшення суми позову та стягнення з відповідача заборгованості за період з 1 грудня 2007 року по 30 квітня 2015 року в сумі 3026 грн.56 коп., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та на законних підставах проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18.) Відповідачка користується житлово-комунальними послугами, в тому числі і послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, які виробляє та надає в якості виконавця послуг позивач ТОВ «Сумитеплоенерго», що підтверджується рішенням Сумської міської ради від 03 серпня 2005 року № 1338-МР, а також рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 грудня 2005 року № 720 та від 20 травня 2011 року № 322 (а.с.119-24).

За період з 01 грудня 2007 року по 30 квітня 2015 року відповідач не в повному обсязі сплачував за надані позивачем послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість по опаленню 721 грн.15 коп., по абонплаті в сумі 3026 грн.56 коп (а.с.43-47). На час перегляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем в добровільному порядку сплачено заборгованість з опалення в сумі 721 грн.15 коп. і тому заборгованість по абонплаті (яка є складовою тарифу) становить 3026 грн.56 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з теплопостачання за період з 14 лютого 2012 року по 26 листопада 2012 року на загальну суму 2439 грн. 24 коп., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за зазначений період не отримував від позивача житлово-комунальні послуги з теплопостачання, що, на думку суду, підтверджується письмовими зверненнями відповідача на адресу позивача та актом обстеження житлового будинку № 1 по вул.Заливній у м.Суми від 24 лютого 2012 року.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч.ч.5, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Вказаний обов'язок споживача щодо оплати житлово-комунальних послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений також п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також у п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року йдеться про те, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку, про що вказано у ч.6 ст.25 Закону України «Про теплопостачання».

В свою чергу, вимогами п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Як зазначено в п.6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Як передбачено підпунктом 9 п.29 вказаних Правил, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт.

Крім того, вимогами п.п.33-38 вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Також у п.п.29, 32 вказаних Правил йдеться про те, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а виконавець, відповідно, зобов'язаний звільнити споживача від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт, проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за вказаний у позові період взагалі не надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто, відповідачем вказані обставини не доведені і судом вони не встановлені, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про констатацію факту з цього приводу є необґрунтованим.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що у 2012 році позивач надавав відповідачу неякісні послуги не відповідає встановленим у справі обставинам і ґрунтується на припущеннях. Зокрема, стосовно ненадання якісних послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання відповідач дійсно зверталась у 2012 році до позивача із неодноразовими скаргами (а.с.36-38), з приводу чого 22 лютого 2012 року представниками позивача було складено акт обстеження системи централізованого теплопостачання обєкту, а саме квартири відповідача і при обстеженні встановлено, що параметри теплоносія на вводі у житловий будинок відповідають температурному графіку та гідравлічному режиму теплових мереж, а температура повітря у квартирі відповідача становить +20 градусів С, що відповідає санітарним нормам (а.с.51-52).

При цьому, на думку колегії суддів, не можуть слугувати належними і допустимими доказами щодо ненадання відповідачу належної якості житлово-комунальних послуг за вказаний у позові період, наявний в матеріалах справи акт від 24 лютого 2012 року, складений представниками ТОВ «Суми Сервіс Комфорт» та представниками відділу житлової політики та експлуатації житлового фонду про відхилення параметрів теплоносія на вводі інженерних мереж в житловий будинок № 1 по вул..Заливній в м.Суми та встановлення температури повітря в квартирі відповідача +17С, так як цей акт складений без дотримання вимог п.п.33-38 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у відсутність представників ТОВ «Сумитеплоенерго» та представників КП «Сумижитло» на обслуговуванні у якого перебував зазначений будинок (а.с.35).

Крім того, місцевий суд в своєму рішенні прийшов до суперечливих висновків, оскільки спочатку в мотивувальній частині рішення зазначив про встановлення факту відсутності теплопостачання в квартирі відповідача протягом зими 2012 року та до початку нового опалювального сезону, а вподальшому зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог лише за період з 14 лютого 2012 року по 26 листопада 2012 року.

В той же час такі висновки суду суперечать і доводам відповідача, яка наполягала на тому, що хоча послуги з теплопостачання і надавались, але вони були неналежної якості, а тому за умови підтвердження цього факту, в порядку передбаченому п.п.33-38 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідач відповідно до п.п.29, 32 цих Правил мала право на зменшення розміру плати цих послуг, а не на звільнення від плати за них.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за з 14 лютого 2012 року по 26 листопада 2012 року взагалі не надавав відповідачу послуги з централізованого опалення, тобто, відповідачем вказані обставини не доведені і судом вони не встановлені, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про констатацію факту з цього приводу є необґрунтованим.

Виходячи з цього, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» надавав відповідачу послуги з централізованого опалення належної якості, а відповідач, відповідно, користувався вказаними послугами і зобов'язаний був своєчасно та в повній мірі сплачувати гроші за надані послуги, враховуючи, що відповідно до ст.11 ЦК України між ними виникли взаємні права та обов'язки, які повинні з обох сторін виконуватись належним чином.

У зв'язку із зазначеним, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та при наявності порушення судом норм матеріального і процесуального права, рішення суду необхідно змінити і ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, з урахуванням поданої позивачем заяви про перерахунок боргу, тобто, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 3026 грн. 56 коп.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача і понесені ним судові витрати, повязані із зверненням із позовом до суду та з оскарженням рішення в апеляційному порядку.

При цьому колегія суддів вважає, що хоча відповідач, як інвалід 2-ї групи відповідно до Закону України «Про судовий збір» і звільнена від плати судового збору, в той же час ця обставина не звільняє її від обовязку відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати в порядку передбаченому ст.88 ЦПК України.

Виходячи з вищезазначеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 243 грн. 60 коп., а також за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2015 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 1 грудня 2007 року по 30 квітня 2015 року в сумі 3026 грн. 56 коп. та судові витрати у справі в сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -