Справа №585/26/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/562/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3

про стягнення боргу із спадкоємця,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк».

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що місцевий суд належним чином не з'ясував обсяг спадкового майна, що залишилося після смерті позичальника ОСОБА_4 та яке відповідачка успадкувала. Вважає, що оскільки мати померлого боржника прийняла спадщину, тому вона повинна сплатити суму заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір у формі заяви та Умов і правил надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9 - 12).

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, у позичальника станом на 30 вересня 2014 року перед Банком утворилась заборгованість у загальному розмірі 18219,05 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за кредитом; 11158,82 грн. - заборгованість за відсотками; 4060,23 грн. - заборгованість з комісії (а.с. 5 - 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 14).

З листа Бобрицької сільської ради на адресу Роменської нотконтори від 19 березня 2014 року вбачається, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, являється його мати ОСОБА_3, так як відповідно п.3 ст. 1268 ЦК України, на час відкриття спадщини проживала з померлим за однією адресою по АДРЕСА_1. Нерухомого майна на території сільської ради, яке б належало померлому не значиться (а.с.17 зворот).

Листом Роменської районної державної нотаріальної контори від 25 березня 2014 року ОСОБА_3 повідомлено про надходження претензії до спадкоємців ОСОБА_4 про погашення заборгованості за кредитним договором укладеного між ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_4 (а.с. 17).

11 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідачки з листом - претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором та попередив позивачку, що у випадку відмови у сплаті суми заборгованості, Банк буде змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів (а.с 19).

Згідно з відповіддю завідувача Роменської міської державної нотаріальної контори від 19 січня 2015 року, при перевірці Алфавітних книг обліку спадкових справ, після смерті ОСОБА_4, в Роменській міській державній нотаріальній конторі наявність заведення спадкової справи, не встановлено. Згідно інформаційної довідки з сільської ради, заведена спадкова справа Роменською районною державною нотаріальною конторою за № 38/2014 (а.с.35).

В листі в.о. завідувача Роменської районної державної нотаріальної контори № 51/01-16 від 20 січня 2015 року, вказано, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 38/2014 від 28 лютого 2014 року на підставі претензії кредитора ПАТ «А-Банк». Будь-які відомості про коло спадкоємців в нотаріальній конторі відсутні ( а.с.37).

З заяви позичальника до Банку вбачається, що ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_2, адреса його місця реєстрації вказана як АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст.ст. 1219, 1282 ЦК України слідує, що в разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язальним правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи ( боржника ) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Зі змісту ст.ст. 1218, 1281-1282 ЦК України слідує, що заборгованість за кредитним договором у випадку смерті боржника з його спадкоємців в разі: прийняття спадщини спадкоємцями; наявності спадкового майна; пред'явлення вимоги в межах строків визначених в ст. 1281 ЦК України.

Всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач не довів належними та достатніми доказами наявності спадкового майна, та його вартості в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачка прийняла спадщину від померлого ОСОБА_4 є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. В справі відсутні відомості щодо нерухомого або рухомого майна, яке за життя належало померлому та яке успадкувала його мати, відповідачка по справі.

Відповідних клопотань з приводу перевірки щодо виявлення конкретного майна, що за життя належало позичальнику від позивача до суду не надходило.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Отже, обов'язок доказування наявності підстав для задоволення позову лежить саме на позивачу, а суд може витребувати докази, лише за клопотанням сторони, якщо виникають складнощі в їх отриманні.

Наявність у справі довідки Бобрицької сільської ради щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_4, зокрема його матері, яка у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, не достатньо для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду, оскільки у справі відсутні відомості щодо майна, яке за життя належало позичальникові і яке успадкувала його мати, щодо його вартості, в межах якої спадкоємець повинен задовольнити вимоги кредитора, як того вимагає ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Натомість з вказаної довідки вбачається, що нерухомого майна на території сільської ради, яке б належало померлому не значиться

Таким чином, оскільки Банк не надав суду належних доказів на обґрунтування своїх вимог, відповідних клопотань щодо їх витребування до суду заявлено не було, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -