Справа № 347/1222/15
Провадження № 22-ц/779/2472/2015
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 травня 2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 6 липня 2012 року в м. Вижниця відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки RENAULT Trafic, д.н.з НОМЕР_1, під керуванням відповідача та автомобіля FORD CIERA, д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Постановою Косівського районного суду від 9 серпня 2012 року винним у вчиненні правопорушення визнано ОСОБА_2 На підставі договору та заяви потерпілого ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатило останньому належне страхове відшкодування. Посилаючись на те, що відповідач не виконав вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема не повідомив належним чином про настання страхового випадку, просив стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування.

Рішенням Косівського районного суду від 13 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 9 265,58 грн. та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що місцевий суд стягнув з нього страхове відшкодування в порядку регресу, хоча для цього були відсутні підстави. Так, суд помилково вважав, що перебування на амбулаторному лікуванні не мого бути перешкодою для подання ним страховику у встановлений законом строк заяви про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому судом не враховано, що внаслідок отриманих травм він змушений був дотримуватися ліжкового режиму. А у зв'язку із цим не міг протягом трьохденного терміну власноручно написати заяву та особисто подати її страховій компанії. Відповідно після закінчення лікування він з'явився в офіс позивача в м. Чернівці, де йому повідомили, що наданих документів достатньо для отримання потерпілим ОСОБА_4 страхових виплат.

В той же час поза увагою суду залишилась та обставина, що він своєчасно та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за договором страхування. Зокрема, одразу після ДТП по телефону повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, викликав страхового комісара, якому надав весь пакет необхідних документів та передав для страхової компанії заяву про ДТП, представив для огляду страховим комісаром автомобіль.

Також вказує, що суд зіслався на довідку Кутської міської ради від 5 серпня 2015 року, яка відсутня у матеріалах справи, та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідка - лікуючого лікаря Кутської міської лікарні.

Посилаючись на зазначені обставини просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає розглядові справи в його відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не повідомив страховика у визначені законом строк та умови про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, а тому є підстави для стягнення з нього в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування.

Однак, погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може, оскільки він не ґрунтується на нормах матеріального закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи 25 травня 2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/703935), за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля RENAULT Trafic, 1996 року випуску, сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Строк дії договору з 24 травня 2012 року до 23 травня 2013 року (а.с.5).

Встановлено, що 6 липня 2012 року в м. Вижниця по вул. Чорновола Чернівецької області, відповідач керуючи автомобілем марки RENAULT Trafic, д.н.з НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем FORD CIERA, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Косівського районного суду від 9 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7).

З матеріалів справи видно, що 8 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.12).

Відповідно до страхового акту №00095002 дану подію визнано страховим випадком та розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 9 265,58 грн. 15 листопада 2012 року вказану суму виплачено ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням №039973 (а.с.22,23).

З'ясовано, що ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» 3 липня та 21 жовтня 2014 року направляла ОСОБА_2 претензії щодо добровільної виплати страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.24,25).

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП, викладено уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даній справі факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

А отже, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, до групи яких входять регресні зобов'язання. Тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що він з поважних причин не подав страховику у встановлений законом строк заяву про ДТП, оскільки знаходився на лікуванні.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач з 6 липня 2012 року до 16 липня 2012 року знаходився на амбулаторному лікуванні в Кутській міській лікарні. При цьому як підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого він відмовився від стаціонарного лікування за сімейними обставинами. У зв'язку із цим йому призначено амбулаторне лікування та рекомендовано протягом п'яти днів кімнатно-ліжковий режим (а.с.93,94-95).

З врахуванням таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу з поважних причин не міг виконати обов'язок щодо повідомлення страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог ст. 33 Закону.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції на порушення статей 212, 214 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не встановив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги інших доводів апелянта щодо своєчасного та в повному обсязі виконання взятих на себе зобов'язань за договором страхування, оскільки такі належними та допустимими доказами не підтверджуються.

А тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 13 жовтня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський