Справа № 504/4031/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі - Мельниковій В.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі відповідача - ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила стягнути аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини від всіх видів доходів, з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Одночасно пояснила, що на даний час проживає з дитиною окремо від відповідача та останній не надає матеріальної допомоги, не зважаючи на те, що має реальну можливість виконувати свої обов'язки по утриманню дитини.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо стягнення з нього аліментів у частці від всіх видів доходів, оскільки він офіційно не працює, іншого постійного доходу не має, що підтверджується довідкою ДПІ в Суворовському районі ГУ Міндоходів в Одеській області від 02.02.2015 року за вих. № 1614/15-54-1701.

Зокрема, відповідач просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі 520 грн. з урахуванням індексації відповідно до закону, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки має нерегулярний, мінливий дохід, складне матеріальне становище (утримує матір пенсіонерку, яка хворіє).

Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Однак, подружнє життя з відповідачем не склалося, позивачка та відповідач більше не підтримують подружніх стосунків, і позивачка разом із дитиною на теперішній час проживає окремо від відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у фактичних шлюбних відносинах народилася дитина - донька ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 22.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, де в графі «батько» записаний «ОСОБА_2», актовий запис № 10033.

У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, окремо від відповідача, та знаходиться повністю на її утриманні.

Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей.

Суд повторює, що обов'язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача має визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Детальний аналіз змісту ст. 183, 184 Сімейного Кодексу України дозволяє дійти висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, є правом суду та повинно розглядатись у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення.

Судом враховується, що згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум з 01 січня 2015 року становить 1 032 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, однак підлягають частковому задоволенню виходячи з положень ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та принципу рівності участі батьків в утриманні дитини.

Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 218, 293, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 26.11.2014 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до чинного законодавства України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави витрати по оплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко