Справа № 659/248/15-ц
"29" травня 2015 р. Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., при секретарі судових засідань Голтаєву І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні під час заочного судового розгляду в смт. Нижні Сірогози Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Харківської міської ради служби у справах дітей Орджонікідзевського району м. Харкова, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивач звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою надати ОСОБА_2 дозвіл на тимчасові поїздки за межі України з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним шістнадцяти років без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3, мотивуючи такі вимоги тим, що з 2012 року відповідач з дитиною не проживає, спілкується дуже рідко, аліменти за виконавчим листом не сплачує, ніяким чином матеріальної допомоги не надає, не бере участі в розвитку дитини та його вихованні, чинить перешкоди, безпідставно відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон, вона ж має можливість забезпечити для сина рівень життя, достатній для його розвитку, однак в зв'язку з тим, що відповідач не надає відповідної згоди, вона не може отримати дозвіл на виїзд сина за межі України разом з нею за кордон, тому вона змушена звернутися до суду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 21.05.2015 року на 10:00 годину та 29.05.2015 року на 10:00 годину не з'явився, про день слухання справи був двічі повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Заперечень по суті позову до суду не надав.
Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування Харківської міської ради служби у справах дітей Орджонікідзевського району м. Харкова прохав справу слухати у їх відсутність, заперечень по суті позову не має.
Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10). Зі змісту довідки про склад сім'ї слідує, що ОСОБА_4 мешкає разом з позивачкою. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.01.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. (а.с.11). З довідки дошкільного навчального закладу ясла-садок № 453 Харківської міської ради слідує, що ОСОБА_4 відвідує вказаний дошкільний заклад з 01.07.2014 року по теперішній час. Дитину до закладу приводить та забирає мати. (а.с.20).
Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 313 ч.3 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 1, 4 ч.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п.3, 5 Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року, якою затверджені "Правила перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відповідач з позивачкою та їх сином не проживає, в добровільному порядку дозволу на виїзд не надає. Виходячи з найвищої соціальної цінності - забезпечення прав дитини та неможливості іншим шляхом захистити права неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне постановити рішення, яким надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4 на тимчасові виїзди за межі України до країни Туреччина на період з моменту набрання рішенням законної сили до 01 жовтня 2015 року, у супроводі матері ОСОБА_2 без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька - ОСОБА_3, оскільки вказане рішення буде відповідати інтересам дитини.
Крім того, суд вважає, що є достатні підстави для надання дозволу позивачці на виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_4 за кордон без згоди батька, оскільки у позивачки немає можливості отримати згоду батька на виготовлення вказаного документу.
Враховуючи задоволення судом позову, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у сумі 243,60 грн.
Керуючись ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, ст. 141, 150, 155 ч.2 СК України, ст.313 ч.3 ЦК України, ст.1, 4 ч.2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.3,5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, ст. 10,11,58,60,88,213-215, 224-233 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків задовольнити.
Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на отримання проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу батька - ОСОБА_3.
Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України до Туреччини у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_3, на період з моменту набрання рішенням суду законної сили до 01 жовтня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області через Нижньосірогозький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. С. Цесельська