Номер провадження: 22-ц/785/7207/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди та супроводу батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою через представника ОСОБА_5, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2014 року. Зазначила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, який є батьком її малолітніх дітей, вона має намір влітку вивезти дітей на відпочинок до країн Євросоюзу. Вважає, що вказана подорож матиме велике значення для духовного та фізичного розвитку дітей, їх оздоровлення, розширення кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов. На її прохання надати дозвіл на виїзд дітей за межі України відповідач відмовляється, у звязку з чим, вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, остаточно просила надати дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за межі України її малолітніх дітей, та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та інших уповноважених нею осіб, а саме: бабусі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також дідуся, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме до: Російської Федерації із можливістю проїзду через Республіку Молдову, Республіку Білорусь, а також до країн Євросоюзу: Республіки Румунії, Німеччини, Болгарії, Франції, Італії, Греції, Туреччини, Єгипту, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми шістнадцяти років.

Відповідач заперечував проти уточненого позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, вважала позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дітей.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Надано ОСОБА_3 дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за межі України на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1, без згоди їх батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, терміном на три роки з дня набрання рішенням законної сили.

Дозволено тимчасовий виїзд малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_3, та інших уповноважених нею осіб, а саме: бабусі, ОСОБА_2, а також дідуся, ОСОБА_8 без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме до: Російської Федерації із можливістю проїзду через Республіку Молдову, Республіку Білорусь, а також до країн Євросоюзу: Республіки Румунії, Німеччини, Болгарії, Франції, Італії, Греції, Туреччини, Єгипту, терміном на три роки з дня набрання рішенням законної сили. В іншій частині позову відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 через представника ОСОБА_5

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 517. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою ОСОБА_3

Позивачка є громадянкою України, зареєстрована та проживає на території України.

Відповідач є громадянином України, зареєстрований та проживає на території України. Від надання дозволу на тимчасовий виїзд сина за межі України у добровільному порядку ухиляється.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами та доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Проте, надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків без зазначення строку (початок й закінчення) діючим законодавством України не передбачено.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що у судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував саме проти одноразового виїзду дітей зі вказівкою країни перебування, точного місця знаходження та часу виїзду та вїзду в Україну.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушенні вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене обставини уваги не звернув, не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає до застосування, що свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

Оскільки, надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків без зазначення строку діючим законодавством України не передбачено, позовні вимоги у спосіб обраний позивачем задоволенню не підлягають.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи встановлене, рішення районного суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди та супроводу батька відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_9

ОСОБА_10