РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД міста ЖИТОМИРА у складі:

Головуючого - судді Чішман Л.М.

З участю секретаря Українця Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради

про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на 100/600 ідеальних частин земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою - АДРЕСА_1. При цьому посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Зазначив, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 видано свідоцтво на його ім"я про право на спадщину за заповітом на 18/100 ідеальних частин житлового будинку за вказаною адресою.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 03.12.2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з тим, що відсутня інформація в Державному земельному кадастрі стосовно володіння спадкодавицею зазначеним об'єктом нерухомого майна. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на частину земельної ділянки в позасудовому порядку.

Сторони надали заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. /а.с. 22,24/

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін відповідно до норм ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,0600 га., розташована за адресою АДРЕСА_1, а саме - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що підтверджується змістом Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЖТ №044433, який був виданий на підставі рішення виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів від 13.05.1999 року № 258, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4822 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7).

Згідно довідки виданої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 117/02-14 від 003.12.2014 року вбачається, що 23.07.2014 року було заведено спадкову справу № 3/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач є її єдиним спадкоємцем (а.с. 9).

Зі змісту постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №116/02-31 від 03.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 100/600 частин земельної ділянки АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що відсутня інформація в Державному земельному кадастрі стосовно володіння спадкодавицею зазначеним об'єктом нерухомого майна, адже з поданого заявником витягу з Державного земельного кадастру № НВ -014 зазначений в правовстановлюючому документі лише факт належності 500/600 частин земельної ділянки ОСОБА_4.(а.с.11).

Згідно зі ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 статті 126 Земельного Кодексу України (в редакції, чинній станом на 18.07.2002 року) визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Зі змісту ст. 125 цього ж кодексу вбачається, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

З огляду на викладене, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а відсутність у нього правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку позбавляє його можливості оформити право власності на неї, тобто право позивача порушене, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і визнає за позивачем право власності на 100/600 частину земельної ділянки АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 100/600 частину земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Чішман