УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа - публічне акціонерне товариство «Одеський завод будівельно-виробничих машин», про визначення порядку користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 1999 року між ВАТ «Одеський завод будівельно-обробних машин» та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, за яким останній купив 42/100 частини зазначеного домоволодіння, яке складалось в цілому з нежитлових будівель: будівлі отд. та будівлі колишнього заводу, загальною площею 826,8 кв.м. У власність ОСОБА_6 перейшли приміщення, визначені у технічному паспорті від 13 вересня 2000 року в літ. 1F: приміщення № 9,22, літ.1f, літ. 2f, літ.3f, загальною площею 346,9 кв. м. Зазначені приміщення розташовані на земельній ділянці загальною площею 1097 кв.м., в тому числі: під забудовою: всього 421 кв.м., та подвір'ям 676 кв.м. ОСОБА_6 як власник 42/100 частин домоволодіння провів реконструкцію із збільшенням загальної площі домоволодіння та ввів це домоволодіння в експлуатацію, отримавши технічний паспорт, виданий від 22 червня 2001 року, у відповідності до якого загальна площа частини домоволодіння що належала ОСОБА_6, становила 656 кв.м. Виконавчий комітет Іллічівської районної адміністрації своїм розпорядженням від 15 квітня 2002 року змінив розрахунок ідеальних часток надавши 495/1000 частини домоволодіння ОСОБА_6, та видав на його ім'я свідоцтво на право приватної власності на 495/1000 частини домоволодіння. ВАТ «Одеський завод будівельно-обробних машин» на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 2 червня 2000 року отримав у постійне користування для експлуатації та обслуговування виробничої бази земельну ділянку площею 10,2405 га в межах згідно з планом землекористування за адресою: АДРЕСА_3. Таким чином, ВАТ «Одеський завод будівельно-обробних машин» здійснивши продаж за договором купівлі-продажу від 23 вересня 1999 року частини домоволодіння ОСОБА_6, звернувся з проханням до Одеської міської ради народних депутатів про надання у постійне користування вищевказаної земельної ділянки, без урахування відчуженої раніше частини домоволодіння ОСОБА_6, включивши її до загальної площі земель, що не знаходились у фактичному користуванні ВАТ «Одеський завод будівельно-обробних машин», чим порушив право ОСОБА_6, на відведення зазначеної земельної ділянки на правах оренди. 8 листопада 2003 року ОСОБА_6, не знаючи про включення земельної ділянки під власною 495/1000 часткою домоволодіння до складу земель що перейшли у постійне користування ВАТ «Одеський завод будівельно-обробних машин» подарував ОСОБА_4, вказану частку нежилих будівель. На підставі викладеного, просив визначити порядок використання земельної ділянки площею 0,1 га. розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та визнати право на оренду цієї земельної ділянки за ним в порядку встановленому чинним законодавством України без погодження меж земельної ділянки та іншої проектної землевпорядної документації і з боку ВАТ «Одеській завод будівельно-виробничих машин», як суміжного землекористувача.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано порядок використання земельної ділянки площею 0,1 га, під об'єктами нерухомого майна 495/1000 нежитлових будівель станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_2, а саме, визнано право на оренду зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_4 який мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Визнано право ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на укладання договору оренди земельної ділянки площею 0,1 га, під об'єктами нерухомого майна 495/1000 нежитлових будівель станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_2, із Одеською міською Радою в порядку встановленому чинним законодавством без погодження меж земельної ділянки та іншої проектної землевпорядної документації із боку ПАТ «Одеський завод будівельно-виробничих машин», як суміжного землекористувача.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, відмовляючи в позові, обґрунтовано виходив із того, ВАТ «Одеський завод будівельно-виробничих машин» є землекористувачем спірної земельної ділянки на якій розташоване будинковолодіння позивача, пред'явлення вимог у вказаній справі до Одеської міської ради, унеможливлює задоволення позову в апеляційній інстанції, у якій відсутні повноваження на залучення до участі у справі нових осіб, тому висновки апеляційного суду про відмову в позові з цих підстав є обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта