АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 7 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 243,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів, а саме з 1/3 змінити на 1/4, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу.

Позивач проти апеляційної скарги заперечила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час їх шлюб розірвано.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька знаходиться на утриманні та виховуються позивачкою одноособово. Батько дитини ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної допомоги не надає. З урахуванням того, що позивачка не працює, займається вихованням доньки, відповідач працює, отримує заробітну плату, є державним службовцем, просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини.

В суді першої інстанції позивач пояснила, що вона на даний час не працює, живе разом з донькою за рахунок своїх батьків, відповідач взагалі не надає коштів на утримання дитини, тому просить стягнути аліменти в судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладений 30.04.2011 року.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7).

Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на даний час на її утриманні, що сторонами в суді першої інстанції не заперечувалось.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції враховував: мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, також те, що позивачка проживає разом з дитиною, одноособово займається її вихованням та утриманням, офіційно не працює за власним бажанням, відповідач працює на постійній основі, отримує заробітну плату щомісячно, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував, лише заперечував щодо розміру аліментів.

Виходячи із встановлених обставин суд першої інстанції стягнув аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову до суду, тобто з 07 серпня 2015 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині визначеного судом розміру аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, виходячи із положень статті 180 СК України батько та мати зобов'язані утримувати дитину до її повноліття, та законодавець не виключає утримання дитини тим із батьків з яким дитина проживає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка не працює за власним бажанням, перебуває на утриманні своїх батьків, однак це не позбавляє її обов'язку утримувати свою дитину.

В апеляційному суді позивач підтвердила, що не працює тому, що водить дитину в дитячий садок та на різні гуртки та займається вихованням дитини.

Колегія суддів вважає, що вказані позивачкою обставини не являються поважними виходячи з положень статті 180 СК України, та такими, які б надали суду можливості дійти висновку про неможливість позивачкою з об'єктивних причин утримувати свою дитину нарівні з відповідачем.

Крім того, позивач не надала суду доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України, що позбавлена можливості працювати за своїм станом здоров'я чи за станом здоров'я дитини, як і не надала доказів про неможливість працевлаштування, оскільки не зверталась до центру зайнятості та не реєструвалася в державній службі зайнятості, як особа, що шукає роботу.

Також колегія суддів приймає до уваги, що три місяці тому відповідач виплатив однією сумою належні позивачці після поділу їх спільно майна (автомобіля) 58 тис. гривень. У зв'язку з цим, відповідач погашає боргові зобов'язання, що підтвердив належними доказами. Позивач підтвердила зазначене в апеляційному суді.

Виходячи з наведеного, та враховуючи положення статті 180 СК України, колегія суддів вважає, що рішення суду належить змінити в частині розміру аліментів, а саме з 1/3 частки до 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,309,313-315,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року - змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, з 1/3 частки до 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: