Номер провадження 2/754/1134/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення надмірно виплачених коштів в розмірі 841,86грн, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем при інвентаризації пенсійних справ в Управлінні було виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції в справах по яким здійснено перерахунок пенсії, згідно рішень суду про зобов'язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва суму надміру виплачені кошти.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з викладених обставин зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх незаконними та необґрунтованими, оскільки позивач не надає жодного належного доказу для підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме про недобросовісність відповідачем набування грошових сум.

Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників процесу, дослідивши пенсійну справу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За період з 13.03.2014 року по 31.05.2014 року Управлінням пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідачу були виплачені кошти у розмірі 841,86грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу був надісланий лист від 03.11.2014 року із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі 841,86грн.

Відповідно до ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина перша, якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року.

Разом з тим відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як встановлено в судовому засіданні, Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії, згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 24.06.2011р. про зобов'язання Управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст.40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, яка відбулася з причин відсутності постанови київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013р., якою на підставі апеляційної скарги, саме Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва постанова Деснянського районного суду м.Києва від 17.10.2011р. скасована, внаслідок чого відповідачу було надміру виплачено кошти.

Крім того, судом встановлено, що постанова київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013р. відповідачем отримана не була, а позивач отримав 13.03.2014р., про що не заперечувалось сторонами.

Також, правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_2 презумуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою або що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, і тому існують правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача переплаченої пенсії в розмірі 841,86грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 1215 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 58-60, 64, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У позовній заяві Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.