Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/169/15-ц

Провадження №2/377/114/15

17 березня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., сторони не явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визначення розміру спадкової частки, -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1, з позовними вимогами про визначення, розміру спадкової частки у жилому приміщенні розташованому за адресою АДРЕСА_1, що залишилася як спадок після смерті його дружини ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На слухання справи позивач не явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 16 жовтня 2009 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 2422 ОСОБА_1 було набуто у приватну власність житлове приміщення у вигляді двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Право приватної власності на це приміщення 22 жовтня 2009 року було зареєстровано у Комунальному підприємстві АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації в Електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 3994317.

На момент набуття ОСОБА_1 у власність цієї квартири він знаходився в офіційному шлюбі з ОСОБА_3, шлюб між ними був зареєстрований 02 березня 1971 року у відділі ЗАГСу Бухарського міськвиконкому, що підтверджується доданим до позову свідоцтвом про укладення шлюбу. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є відповідачем за даною справою.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, щ один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно даної норми закону кожен із подружжя, в тому числі і дружина позивача, мали право власності на даний об,єкт нерухомого майна. Відповідно до наданих документів , а саме довідки форми №3 від 11 лютого 2015року вбачається, що з моменту набуття даного жилого приміщення у власність позивач ОСОБА_1, та його дружина ОСОБА_3, постійно проживали у ньому та були зареєстровані за цією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Славутичі Київської області померла дружина позивача - ОСОБА_3, яка за життя ніякого заповіту не залишала.

Як вбачається з копії спадкової справи, після смерті дружини в позивача виникло питання щодо прийняття та оформлення спадщини, до якої відноситься її доля /частка/ у вищевказаному житловому приміщенні, що було ними набуто за час шлюбу та має статус спільної сумісної власності подружжя. 12 лютого 2015 року за заявою позивача державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу дружини позивача - ОСОБА_3, про що свідчить наданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 39609497 та відкрита спадкова справа № 57100518 /номер у нотаріуса 18/2015/.

Відповідно повідомлення державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини ОСОБА_1, повідомили, що він не зможе оформити своє право на спадщину на частку вищевказаного житлового приміщення, яка залишилася після смерті його дружини, так як в Договорі купівлі - продажу нерухомого майна від 16 жовтня 2009 року не було вказано розмір частки /долі/ кожного з них як подружжя під час набуття даної квартири у приватну власність.

З наданих документів вбачається, що власником даної квартири є позивач ОСОБА_1, проте враховуючи її набуття під час шлюбу з ОСОБА_3, після її смерті залишилася частка, належна їй на праві спільної сумісної власності у відповідності до норм сімейного законодавства України.

Серед спадкоємців першої черги за законом на спадщину, що залишилася після смерті дружини позивача на сьогоднішній день є двоє осіб: позивач - ОСОБА_1, та їх син ОСОБА_2, із спадкової справи вбачається, що він не вчиняв ніяких дій по прийняттю спадщини своєї матері, при цьому як слідує із письмової заяви відповідача він не заперечує оформлення спадщини на позивача.

В той же час, як вбачається з наданих документів, позивач не може оформити належним чином спадщину своєї дружини, так як під час набуття даного житлового приміщення у приватну власність за договором купівлі - продажу нерухомого майна не були визначені розмір їхніх часток як подружжя, в тому числі і спадкодавця.

У відповідності до вимог ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ніякої домовленості, ні усної, ні письмової, щодо часток кожного з співвласників у жилому приміщенні, під час набуття його у власність, у нас з дружиною не було. Інше законом також не встановлено. Відповідно з цього виникало право кожного з них на 1/2 частку вищевказаного жилого приміщення. Аналогічний підхід при визначенні розміру частки кожного з подружжя у майні, набутому за час шлюбу, закріплений у ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вищенаведені обставини свідчать про те, що спадковим майном, яке залишилося після смерті дружини позивача - ОСОБА_3, є належна їй на праві спільної сумісної власності 1/2 частка вищевказаного жилого приміщення.

Виходячи з викладеного, слід визначити, що частка у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 складає ? частку цієї квартири.

Керуючись ст.ст.ст.ст.209,215,218 ЦПК України, ст.ст.368-370, 372, 1269-1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що частка у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася як спадок після смерті дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, складає ? частину даного житлового приміщення.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т. О. Малишенко