СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/266/15-ц
пр. № 2/759/1918/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну договору найму жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2014 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зміну договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, зобов'язання КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» укласти окремий договір найму жилого приміщення, відкрити окремий особовий рахунок на житлову кімнату, площею 14,7 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1, виділивши її у користування позивачу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом з відповідачами проживають та зареєстровані в АДРЕСА_1. Між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу користування спірним житлом, добровільної згоди щодо зміни договору найму сторони досягти не можуть.

14.04.2015 року представник позивача подав заяву про заміну неналежного відповідача, в якій просив замінити неналежного відповідача КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Ухвалою від 14.04.2015 року відповідача КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» замінено на КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва».

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, а також представник КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, інші відповідачі і треті особи в судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 21.12.1987 року виконавчим комітетом Київського міської ради народних депутатів видано ОСОБА_1 з сім'єю з 4 осіб: ОСОБА_8 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - син, ордер на зайняття жилого приміщення, жилою площею 41,69 кв. м., яке складається з трьох ізольованих кімнат за адресою: АДРЕСА_1. Наведена обставина підтверджується ордером на жиле приміщення №1897, виданого на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 14.12.1987 року №1206 (а. с. 5).

ОСОБА_1 (Наймач) та ЖЕК - 1108 ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва (Наймодавець) уклали договір найму жилого приміщення, відповідно до умов якого наймодавець надав наймачу і членам його сім'ї у безстрокове користування житло - квартиру АДРЕСА_1 (а. с. - 4).

Згідно довідки форми №3, з місця проживання сім'ї та реєстрації, виданої ЄРРЦ Філії №808 від 10.04.2015 року (а. с. 78), власником особового рахунку житлової площі, в АДРЕСА_1, є позивач ОСОБА_1 У квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 - власник особового рахунку, ОСОБА_2, ОСОБА_1 - сини, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 - онуки, ОСОБА_9 - правнук, ОСОБА_7 - колишня дружина сина, всього 8 осіб.

Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат, площею 17,0 кв. м., 14,7 кв. м., 9,9 кв. м. Загальна площа квартири становить 65,7 кв. м., жила площа - 41,60 кв. м. Наведена обставина підтверджується технічним паспортом. (а. с. 6 - 7).

Між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу користування спірним житлом. На прохання позивача в добровільному порядку змінити договір найму, відповідачі не погоджуються. У зв'язку із чим ОСОБА_1 просить виділити йому в користування ізольовану кімнату, площею 14,7 кв. м.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працює вахтовим методом, 2 тижні він перебуває дома, а 2 тижні працює і в квартирі він відсутній.

У сторін відсутні перешкоди у користуванні місцями загального користування, спорів з даного приводу у них не виникає.

На даний час сторони користуються кімнатами у наступному порядку, позивач займає кімнату площею 14,7 кв. м., ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_4 (яка не зареєстрована в квартирі) - кімнату площею 9,9 кв. м., ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - кімнату площею 17,0 кв. м.. Також встановлено, що з кімнати позивача (площею 14,7 кв. м.) є вихід в лоджію, яку було утеплено, створено умови для проживання і на даний момент в лоджії проживає ОСОБА_2 ОСОБА_7 в квартирі не проживає.

Відповідно до статті 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Частиною 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством (ст. 103 ЖК України).

В силу ч. 1 ст. 104 Житлового кодексу України, член сім'ї наймача вправі вимагати. за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку (ч. 2 ст. 104 ЖК).

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (постанова Пленуму ВСУ № 2) роз'яснено: при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Загальна жила площа квартири АДРЕСА_1, складає 41,60 кв. м., тобто на кожного зареєстрованого члена сім'ї припадає 41,6 : 8 = 5,2 кв. м. жилої площі, загальна площа 65,7 кв. м., тобто на кожного члена сім'ї припадає 8,21 кв. м. загальної площі. У випадку виділення позивачу кімнати площею 14,7 кв. м., на кожного з інших зареєстрованих мешканців квартири припадатиме 3,84 кв. м. жилої площі чим значно погіршаться житлові умови відповідачів. Суд враховує, що позивач працює вахтовим методом, 2 тижні він перебуває дома, а 2 тижні працює і в квартирі він відсутній, тобто кімната вільна і жильці можуть її використовувати. Позивач просить виділити на себе одного кімнату площею 14,7 кв. м., а в кімнаті площею 9,9 кв. м. (меншою площею) змушені проживати декілька осіб, що є не справедливим та порушує житлові права таких осіб.

При такій зміні договору найму жилого приміщення відповідачі отримають у користування жилу площу, що є меншою за встановлену законодавством норму на одну особу, та відбудеться значне погіршення їх житлових умов, а житлові умови позивача покращаться (майже втричі) і відповідатимуть законодавчим нормам. Тобто, відбудеться покращення житлових умов позивача за рахунок значного погіршення таких умов у відповідачів.

Пунктом 35 листа Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» роз'яснено: правила ч. 2 ст. 50 ЖК про те, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими дев'яти років, крім подружжя, та відповідні положення підпункту 7 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень можуть бути підставою для відмови у позові члена сім'ї наймача про укладення з ним окремого договору найму (ст. 104 ЖК) в тому разі, коли поділ жилого приміщення за цим позовом призвів би до спільного проживання зазначених осіб різної статі.

У випадку виділення позивачу кімнати площею 14,7 кв. м., такий поділ жилого приміщення призведе до спільного проживання осіб різної статі, старших дев'яти років, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 50 ЖК України.

Враховуючи наведене, встановлено, що у випадку виділення позивачу кімнати площею 14,7 кв. м. - значно погіршаться житлові умови відповідачів і вони (житлові умови) не відповідатимуть вимогам законодавства, такий поділ жилого приміщення призведе до спільного проживання осіб різної статі, що є підставою для відмови у позові.

Згідно встановленого фактичного порядку користування спірною квартирою з кімнати позивача (площею 14,7 кв. м.) є вихід в лоджію, в якій створені умови для проживання і на даний момент в ній проживає ОСОБА_2 Тобто, фактично на даний час кімната, яку просить виділити позивач, є прохідною, а не ізольованою, у зв'язку із чим не може бути предметом договору найму в силу ст. 63, ч. 1 ст. 104 ЖК. Наведене також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд звертає також на наступний процесуальний недолік, який виключає можливість задоволення позову. При зверненні до суду позивач заявляв позовні вимоги до КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» і просив зобов'язати останнє укласти окремий договір найму жилого приміщення та відкрити окремий особовий рахунок на житлову кімнату. Подаючи заяву про заміну неналежного відповідача КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (а. с. 80) позивач не змінив своїх первісних позовних вимог і вони залишилися до КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва», тобто, позовні вимоги заявлені не до відповідача, а до іншої особи, яка на час винесення рішення не є стороною у справі. До КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» вимог не заявлено.

На підставі наведеного, в силу ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 63, ч. 1 ст. 104 ЖК України, враховуючи роз'яснення, що містяться в п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 2 та п. 35 листа ВСУ від 26.05.2001 року, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню..

Керуючись ст. ст. 50 ч. 2, 63, 64, 103, 104 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2015 року.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ