АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3487/15 Справа № 206/7874/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Г. Я. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Рудь В.В., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних та зобов'язання виконати умови мирової угоди, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних та зобов'язання виконати умови мирової угоди, задоволені частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 13934 грн.69 коп. та повернуто сплачений судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в частині зобов'язання виконати умови мирової угоди - закрито.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині закриття провадження у справі про стягнення на її користь заборгованості за мировою угодою та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у 5 серпня 2010 р. між позивачем та відповідачем було розірвана шлюб. У 2012 р. ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 23 травня 2012р. провадження у справі ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито та визнано мирову угоду. Відповідно до мирової угоди ОСОБА_5 зобов'язаний сплатити на користь ОСОБА_4 255134,30 грн.

Мирова угода відповідачем не виконана, тому ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_5 вказану суму та 3% річних.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При простроченні грошового зобов'язання, на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити, окрім боргу, 3% річних від простроченої суми.

Окрім заборгованості за мировою угодою в розмірі 17000 доларів США, що станом на 25.11.2014 р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 255134 грн. 30 коп., на суму основної заборгованості нараховуються 3% річних від простроченої суми. Сума заборгованості повинна була сплачуватися в два етапи - до 2.11.2012 р. 8500 доларів США та до 02.05.2013 р. - 8500 доларів США. В грошовому виразі 3% річних становлять: по першому етапу - 8500 доларів США х 3 / 100 / 365 х 755 = 527 доларів 47 центів США та по другому етапу - 8500 доларів США х 3 / 100/365 х 574 = 401 долар 02 цента США, а всього 928 доларів 49 центів США, де 8500 доларів США - сума заборгованості, а 755 та 574 - кількість днів прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

При визнанні мирової угоди ЦПК України покладає на суд обов'язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз'яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Якщо після виконання обов'язків сторонами, суд дійшов висновку про визнання мирової угоди, то з цього приводу постановляється ухвала про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі.

Разом із тим мирова угода визнається судом на підставі досягнутих між сторонами спору домовленостей, тому відповідальність за формулювання умов мирової угоди лежить на сторонах мирової угоди, відтак при формулюванні умов мирової угоди сторони повинні враховувати і вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у разі якщо визнана ухвалою суду мирова угода не виконується сторонами такої угоди у добровільному порядку, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, так як така ухвала є судовим рішенням.

У разі ж якщо заява про визнання мирової угоди містить необхідні для подальшого примусового виконання ухвали суду про визнання мирової угоди реквізити, однак такі реквізити не вказані в ухвалі суду про визнання мирової угоди, питання про невідповідність ухвали суду про визнання мирової угоди вимогам, встановленим для виконавчого документа, може бути вирішено у порядку, передбаченому розділом VI ЦПК України.

З іншого боку за своєю суттю мирова угода сторін у цивільному процесі є зобов'язанням, що виникло на підставі домовленостей, у даному випадку двох сторін, - договору, тому в разі невиконання або неналежного виконання умов мирової угоди така угода може бути розірвана. Відтак захистити порушене невиконанням або неналежним виконанням визнаної ухвалою суду мирової угоди шляхом зобов'язання виконати умови такої мирової угоди, з урахуванням того, що ухвала суду про визнання мирової угоди є судовим рішенням і підлягає виконанню у порядку виконання судових рішень, не можливо.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.. 213, 214 ЦПК, його правильність не спростовується доводами апеляційної скарги, яка полягає у тлумаченні чинного законодавства на власний розсуд апелянта. Тому колегія суддів дійшла висновку про залишення заочного рішення суду першої інстанції без змін та відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: