Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/177/15-ц
Провадження № 2/674/178/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, в порядку ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

Державного підприємства - Хмельницький обласний

Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі

до

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2015 року позивач, Державне підприємство - Хмельницький обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 15.04.2010 року між Державним підприємством - Хмельницький обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода №938,

Відповідно до п. 1.1. Угоди позивач надав, а відповідачка прийняла довгостроковий прямий, зворотній адресний кредит на газопостачання житлового будинку за адресою: с.Чечельник, вул. Центральна, 9, Дунаєвецького району Хмельницької області в сумі 20000,00 грн. терміном на пять років, а відповідачка зобов'язалася повернути отриманий кредит на протязі пяти років грошовими коштами згідно із розрахунком погашення кредиту до повного виконання зобов'язання за кредитною угодою на рахунок Фонду в банку - агенті, з яким Фонд уклав угоду про обслуговування кредиту.

У відповідності до п.1.2 Угоди, процентна ставка за користування кредитом протягом строку встановлена в розмірі 3 % річних в гривнях.

Згідно п.2.1. Угоди, позивач свої обов'язки виконав своєчасно, відповідачці надано 20000,00 грн., а останньою отримано кошти в повному обсязі. Відповідачка зобов'язалася щоквартально до 15 числа місяця що настає за звітнім кварталом, самостійно вносити за користування кредитом плату у розмірі 3% ( п. 2.8. кредитної угоди), погашати кредит щорічно до 30 листопада поточного року рівними частинами, грошовими коштами згідно строкового зобов'язання (п. 2.11. кредитної угоди).

Відповідачка не внесла на рахунок позивача потрібної суми, заборгованість з повернення кредиту на 25.03.2015 року становить 22018,61 грн., що складається з: заборгованості по кредиту 19745,00 грн.; заборгованості за користування кредитом 3 % річних 1093,37 грн.; штрафних санкцій (подвійна ставка НБУ) 827,89 грн.; заборгованості за прострочення платежу 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочки ( ч.2 ст.625 ЦК України) 352,35 грн..

Виконання кредитної угоди забезпечується договором поруки, укладеним з ОСОБА_4 від 22.04.2010 року наявним у справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кошти були отримані відповідно до кредитної угоди в інтересах сім'ї, за згодою чоловіка ОСОБА_3Г, а отже він є солідарним відповідачем по даній справі.

Позивачем неодноразово направлялись відповідачам претензії, які залишились без задоволення, а тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість по кредиту 19745,00 грн.; заборгованість за користування кредитом 1093,37 грн.; штрафні санкцій (подвійна ставка НБУ) 827,89 грн.; заборгованість за прострочення платежу 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочки 352,35 грн., а всього 22018,61 грн., а також судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення та акти про вручення судової повістки, причин неявки суду не повідомили.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що 10.04.2010 року між Державним підприємством Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду № 938, згідно якої позивач зобов'язався надати відповідачці довгостроковий прямий, зворотний адресний кредит на газопостачання житлового будинку площею 140,2 кв.м за адресою: с.Чечельник, вул.Центральна, 9, Дунаєвецького району, Хмельницької області в сумі 20000 грн. терміном на пять років, а відповідачка, як позичальник ,зобов'язалася повернути кредит грошовими коштами згідно розрахунку погашення кредиту(Додаток № 1) до повного виконання зобов'язання за кредитною угодою на рахунок фонду в банку-агенті з яким фонд уклав угоду про обслуговування кредиту (п.1.1 угоди).

За користування кредитом встановлена плата 3% річних в гривнях (п.1.2 угоди).

П.2.11 угоди встановлено, що погашення кредиту повинно проводитись позичальником щорічно до 30 листопада поточного року рівними частинами, грошовими коштами згідно строкового зобов'язання(Додаток № 1). Погашення позики в останній рік повинного бути проведено до закінчення терміну кінцевого погашення кредиту.

П.4.3 договору встановлено, що за прострочення платежу нараховується пеня з розрахунку подвійної річної облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу.

П.6.1 угоди передбачено, що кредитна угода вступає в силу з моменту її підписання і діє до дати підписання сторонами акту про погашення зобов'язань по кредиту, якщо її не буде розірвано достроково в порядку передбаченому угодою.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦК України та умов договору та у встановлений договором строк (термін); одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошових зобовязань, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно копії претензії №601 від 15.12.2014 року на імя ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 була надіслана претензія у звязку з невиконанням зобовязання, але відповідачі не вчинили ніяких дій по виконанню даної кредитної угоди.

Відповідачка ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання по угоді щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Її заборгованість станом на 25.03.2015 р. становить: заборгованість по кредиту 19745,00 грн.; заборгованість з сплати 3% за користування кредитом 1093,37 грн.. Крім цього позивачем нараховано відповідачці пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 827,89 грн. та заборгованість за прострочення платежу, а також 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочки (ч.2 ст.625 ЦК України) 352,35 грн. Загальний розмір заборгованості відповідачки становить 22018,61 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, який наявний у матеріалах справи.

Зобов'язання відповідачки по кредитному договору забезпечені договором поруки від 22.04.2010 р. укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 як поручителем. Згідно вказаного договору поручитель зобов'язався перед кредитором відповідачами за виконання ОСОБА_1 всіх її зобов'язань, що виникли з кредитної угоди № 983 від 15.04.2010 року. Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що поручитель солідарно відповідає перед кредитом в тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі за сплату позички, відсотків за користування, сплату пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача 22018,61 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з: заборгованості по кредиту 19745,00 грн.; заборгованості за користування кредитом 1093,37 грн.; пені 827,89 грн., а також 3 % річних від простроченої суми 352,35 грн..

Що ж стосується позовних вимог про солідарне стягнення кредитного боргу з відповідача ОСОБА_3, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. В силу положення ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, а лише у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Із змісту кредитної угоди №938 від 15.04.2010 року вбачається, що даний правочин укладено між Державним підприємством - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, як позикодавцем з однієї сторони ,та ОСОБА_1, як позичальником з іншої сторони.

При цьому, окремих правочинів щодо забезпечення виконання зобов'язання ,як це передбачено ч.1 ст.547 ЦК України, між Державним підприємством та відповідачем ОСОБА_3 не укладалось, а позивач обмежився лише його заявою від 14.04.2010 року складену до укладення кредитного договору , із змісту якої не вбачається, що ОСОБА_3 надав згоду на участь своїм майном та грошовими доходами у виконанні зобов'язань саме за кредитною угодою від 15 квітня 2010 року № 938 і на суму коштів, яка обумовлена цією саме угодою.

Водночас, наслідком недодержання сторонами передбаченої ч.1ст.547 ЦК України письмової форми забезпечення виконання зобов'язання, в силу положень ч. 2 ст. 547 ЦК України, є нікчемність такого правочину.

Оскільки, у ОСОБА_3 не виникло обов'язку відповідати за виконання зобов'язань позичальника за кредитною угодою, а доказів на застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, за якою договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, позивачем в судовому засіданні не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦК України, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору по 121,80 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.509, 510, 511, 525, 526, 530, 546, 547, 554, 625, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) на користь Державного підприємства - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (, МФО №315609 на рах. №1258) заборгованість за кредитною угодою №938 від 15.04.2010 року в розмірі 22018 (двадцять дві тисячі вісімнадцять) грн. 61 коп., що складається із: заборгованості по кредиту 19745,00 грн., заборгованості за користування кредитом 1093,37 грн.; пені (подвійна ставка НБУ) 827,89 грн.; заборгованості за прострочення платежу 352,35 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави по 121,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: /підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук