У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової лікеро-горілчаної промисловості, Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 411-к від 2 жовтня 2011 року вона призначена на посаду тимчасово виконуючої обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. 22 квітня 2014 року її звільнено з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Позивач вважала своє звільнення незаконним, оскільки підставою її звільнення стало недопущення проведення перевірки, проте дане твердження не відповідає дійсності, оскільки комісію було допущено до проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, про що видано відповідний наказ. Крім того, наказ про її звільнення підписано заступником голови з питань економіки, майна та інвестицій та членом ліквідаційної комісії, до повноважень яких, на думку позивача, не входить прийняття та звільнення керівників підприємств, які підпорядковані концерну «Укрспирт». З огляду на зазначене, позивач просила суд поновити її на роботі та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді тимчасово виконуючої обов'язки генерального директора Івано-Франківського державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 23 квітня 2014 року.

Стягнуто з Івано-Франківського державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 24 931 грн 79 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8 421 грн 87 коп. допустити до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що грубого порушення трудових обов'язків з боку позивача не було, оскільки комісію було допущено до проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, а тому звільнення ОСОБА_4 проведено без законної підстави.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши обставини справи та давши належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивача було звільнено з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки відповідач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач вчинила одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.І. Амелін

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко