Справа № 203/247/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що з 18 вересня 1999 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільних дітей - дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спору з приводу спільного майна між сторонами немає. З січня 2013 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде і шлюбні відносини між ними фактично припинені, причиною чого є зникнення у подружжя взаєморозуміння, різні життєві погляди, зникнення почуття любові та поваги один до одного, що унеможливлює спільне подружнє життя. Спільні діти сторін проживають разом із позивачем, яка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила судові витрати по справі, у випадку задоволення позову, з відповідача не стягувати.

Відповідач в судовому засіданні обставини, викладені в позові, підтвердив, проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 1999 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська за актовим записом №325 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народилась перша спільна дитина - дочка ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року - друга - дочка ОСОБА_3, про що 29 березня 2000 року та 28 квітня 2009 року були зроблені відповідно два актові записи про народження за №104 та №187 (а.с.4, 5).

Також судом з пояснень сторін у відповідності до положень ст.61 ч.1 ЦПК України встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з січня 2013 року і більше не відновлювались, подружжя не підтримує достатньо тісних стосунків, проживає окремо з того ж часу, спільного господарства не веде, а спір про поділ спільного майна між подружжям відсутній. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на стосунки подружжя в сім'ї, зникнення почуття кохання та поваги в подружжя один до одного, що негативно впливало на шлюбні відносини. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжать проживати з позивачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу - можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду, яким задоволено позов про розірвання шлюбу і яке набрало законної сили, засвідчує факт розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК України з метою встановлення наявності підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, а відповідач підтримує в цьому позивача, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільних дітей, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги висловлене позивачем в судовому засіданні бажання не змінювати своє прізвище після розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.8, 235 ЦПК України прізвище позивача, змінене нею при реєстрації шлюбу з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити незмінним - «ОСОБА_1».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.105-107, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215, 235 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №325, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1, яке було змінено нею під час укладення шлюбу, після розірвання шлюбу залишити без змін - «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур