АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1003/15 Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М. Категорія: 4 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2015 року травня місяця «18» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової І.В.
Суддів:Вейтас І.В.,
Склярської І.В.
при секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від «16» лютого 2015 року у справі за позовом Агрофірми радгосп «Білозерський» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Реєстраційна служба Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Зоріна Наталія Володимирівна, Дніпровська сільська рада Білозерського району Херсонської області, Широкобалківська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Агрофірма радгосп «Білозерський» (далі АФ) звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просила визнати за нею право власності на головну насосну станцію з будівлями та спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_3; будівлі та споруди насосної станції №3, які розташовані по АДРЕСА_4; витребувати із володіння ОСОБА_6 на користь АФ: головну насосну станцію з підсобними будівлями та спорудами, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1; будівлі та споруди насосної станції №3 (в тому числі будівлю-сторожку, високовольтний трансформатор ТП-10/0.4, водорозподільний вузол, водозабірну споруду), що зареєстровані АДРЕСА_2.

При цьому позивач посилався, що з 2002р. АФ в установленому законом порядку отримала в користування на 49 років земельну ділянку загальною площею 64,4га для розвитку виноградарства, у т.ч. під насосну станцію, акумуляторний басейн, під'їзди, шляхи та дороги на території Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2014р. за АФ зареєстровано право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди насосної станції №3 з підсобними будівлями та спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 та право власності на головну насосну станцію з підсобними будівлями та спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_5.

З 2002р. АФ використовує вказані насосні станції з будівлями та спорудами для потреб підприємства і здійснення господарської діяльності. Вказане майно перебуває на балансі позивача, його відчуження іншим особам будь-яким способом не здійснювалося.

07.05.2014р. вказані насосні станції зайняли працівники ТОВ «Енергограй», як суборендатори, з посиланням на належність станції іншій особі.

При зверненні АФ до органу реєстрації стало відомо, що 22.03.2014р. здійснено:

- реєстрацію права власності на будівлі та споруди головної насосної станції, яка розташована по АДРЕСА_5, за ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету Широкобалківської сільської ради №21 від 27.03.2003р., при цьому вказано, що вона розташована в АДРЕСА_5;

- реєстрацію права власності на будівлі та споруди насосної станції №3, яка розташована в АДРЕСА_3, за ОСОБА_7 на підставі рішення Широкобалківської сільської ради №28 від 14.04.2003р., при цьому зазначено, що вона розташована в АДРЕСА_3

В день реєстрації ОСОБА_7 видані свідоцтва про право власності на вказані об'єкти нерухомого майна НОМЕР_2 та №19344658, відповідно.

Оскільки в дійсності рішеннями виконкому Широкобалківської сільської ради, на підставі яких видані свідоцтва про право власності ОСОБА_7, питання про визнання за ним права власності не вирішувалося, що підтверджується отриманими позивачем на запит архівних документів, останній вважав, що ОСОБА_7 зареєстрував за собою право власності на вказане нерухоме майно без будь-яких правових підстав, використовуючи підроблені документи.

24.04.2014р. ОСОБА_7 передав належну йому вказану нерухомість ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Зоріною Н.В. та зареєстровано, як державним реєстратором, за ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення ст.ст. 321; 391; 392; 387; 388 ЦК України.

В ході судового засідання представник позивача позовні вимоги уточнила, а саме просила визнати за АФ право власності на нерухоме майно: головну насосну станцію з будівлями та спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, та будівлі і споруди насосної станції №3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_5. В цій частині позовних вимог просила позов задовольнити, в іншій частині просила позовні вимоги залишити без розгляду.

Ухвалами Білозерського районного суду Херсонської області від 13.02.2015р. позовні вимоги АФ про витребування із володіння ОСОБА_6 спірного нерухомого майна, що знаходиться в с. Софіївка та в с. Широка Балка, залишено без розгляду.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16.02.2015р. позов задоволено. Визнано за АФ право власності на нерухоме майно - головну насосну станцію з будівлями та спорудами, розташовану в АДРЕСА_3. Визнано за АФ право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди насосної станції №3, які розташовані в АДРЕСА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись не неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначив, що об'єкти нерухомості, належні його довірителю, і ті, що належать позивачу, є різними, незаконність набуття ОСОБА_6 права власності на спірне майно не доведена, позивач не довів наявність право власності на насосні станції та дотримання позасудового порядку вирішення спору, підробку відповідачами рішень виконкому Широкобалківської сільської ради.

В судове засідання апеляційного суду з'явилися представники позивача та відповідача ОСОБА_6 Інші особи, які приймають участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

В письмових запереченнях представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішень Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 12.10.2001 року /а.с. 32/, №65 від 12.10.2001р. /а.с. 37/, №61 від 30.10.2002р. /а.с. 33/ позивач є користувачем на умовах оренди строком 49 років земельної ділянки площею 64,42га з метою закладки виноградника, побудови гідросистем, споруд та земель особистої власності площею 2,8га для розвитку виноградарства, в т.ч. під насосну станцію - 0,3га, акумулюючий басейн 1,8га, під'їзди, шляхи та дороги - 0,7га.

Судом встановлено, що право власності АФ на спірне майно, як новостворене, зареєстроване в установленому законом порядку, оскільки:

- позивач мав право на побудову гідросистем та споруд,

- згідно довідки АФ №1756 від 29.11.2014р. та комісійного акту від 09.12.2014р. на її балансі знаходяться головна насосна станція №1 з будівлями і спорудами, розташовані по АДРЕСА_5 та насосна станція №3 з будівлями і с порудами, розташовані по АДРЕСА_3 /а.с. 203, 225/,

- факт будівництва позивачем спірних насосних станцій з будівлями та спорудами підтверджено актами про матеріали і механізми, які були використані при їх будівництві за 2001-2003р.р. /а.с. 114-156/, та показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, частково свідка ОСОБА_13,

- в реєстровій книзі КП «Херсоське БТІ» №3 на а.с. 248 є запис №476 від 20.01.2012р. про реєстрацію права власності на головну насосну станцію (літ. А, Б, В, аІ), розташовану в АДРЕСА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Широкобалківської сільської ради №20 від 27.03.2003р. за АФ та на а.с.256 є запис №480 від 11.04.2012р. про реєстрацію права власності на будівлі насосної станції №3 (літ. «А», «Б», «В», №1, №2), розташовані в АДРЕСА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Широкобалківської сільської ради №27 від 14.04.2003р. за АФ /а.с. 272/,

- в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу від 03.06.2014р. зазначено, що за АФ 11.04.2012р. зареєстровано право власності на будівлі та споруди насосної станції №3 за адресою: АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 11.04.2012р., виданого на підставі рішення виконкому Ширкобалківської сільської ради №27 від 14.04.2003р. /а.с. 12/, та 16.12.2011р. зареєстроване право власності АФ на головну насосну станцію з підсобними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 20.01.2012р., виданого на підставі рішення виконкому Широкобалківської сільської ради від 27.03.2003р. №20 /а.с. 20/.

З матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_7 право власності на насосну станцію, розташовану по АДРЕСА_3, зареєстровано 22.03.2014р. /а.с. 50/ на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.03.2014р. реєстраційною службою Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, індексний номер 19395661 /а.с. 91/.

В цей же день за ним зареєстровано право власності на будівлі та споруди насосної станції №3 за адресою: АДРЕСА_3 /а.с. 52/ на підставі свідоцтва про право власності, виданого тим же органом 22.03.2014р., індексний номер 19394658 /а.с. 90/.

Судом встановлено, що свідоцтво НОМЕР_2 видане на підставі рішення виконкому Широкобалківської сільської ради №21 від 27.03.2003р., свідоцтво НОМЕР_3 видане на підставі рішення №28 від 14.04.2003р., ці рішення є підробленими, по факту використання яких при реєстрації прав власності на нерухоме майно 19.06.2014р. відкрито кримінальне провадження №0001126 /а.с. 65/.

З показань свідків ОСОБА_14 - техніка КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації», матеріалів інвентарної справи №443/101, довідки начальника КП «Херсонське БТІ /а.с. 256/ вбачається, що насосна станція розташована в с. Софіївка, є одним і тим же об'єктом, право власності на який зареєстровано і за АФ (АДРЕСА_5) і за ОСОБА_6 (АДРЕСА_5).

Вирішуючи спір, суд виходив з положень ч.1 ст. 392 ЦК України, за якою власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановивши з пояснень представника позивача в судовому засіданні, що на теперішній час свідоцтва про право власності на насосні станції втрачені, про що позивачем зроблено оголошення в газеті «Придніпровська зірка» від 04.07.2014р., та виходячи з неможливості для АФ захистити свої права іншим шляхом, ніж зверненням до суду із даним позовом, оскільки рішення виконкому Широкобалківської сільської ради №27 від 14.04.2003р. та №20 від 27.03.2003р., на підставі яких позивачу видані свідоцтва про право власності в архівах відсутні, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не визнають за позивачем право власності на насосні станції, суд визнав за АФ право власності на спірне нерухоме майно. При цьому суд поставив під сумнів свідоцтва про право власності на насосні станції, видані на ім'я ОСОБА_7, оскільки в рішеннях виконкому Широкобалківської сільської ради №21 від 27.03.2003р. та №28 від 28.05.2003р. (а не №28 від 14.04.2003р., копія якого надавалася органу реєстрації) не йдеться про визнання за ОСОБА_7 права власності на насосні станції /а.с. 29, 51, 53, 67/, та виходячи з відсутності у Широкобалківської сільської ради в 2003р. права розпоряджатися насосними станціями, що підтвердив свідок ОСОБА_12 - колишній сільський голова АФ.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В даній справі АФ обґрунтовує позовні вимоги про визнання права власності наявністю у неї такого права, підтвердженого державною реєстрацією, втратою свідоцтв про право власності та невизнанням цих прав ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Згідно роз'яснень у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» вказані обставини справи є підставою заявлених в даній справі позовних вимог.

Проте суд в порушення зазначених вимог цивільно-процесуального закону дійшов висновку про наявність у позивача права власності на насосні станції як на новостворене майно, збудоване в 2001-2003р.р. на відведеній для цього земельній ділянці, пославшись при цьому на ст.ст. 328 та 321 ЦК України, які регулюють підстави набуття права власності (після 01.01.2004р.), а не визнання такого права за положеннями ст. 392 ЦК України, як просив позивач.

Заявлення позову саме з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, підтвердив представник АФ при розгляді справи апеляційним судом.

Перевіряючи рішення суду з питання доведеності позивачем наявності права власності на насосні станції, колегія суддів виходить з того, що право власності на нерухоме майно не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, про що зазначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 13.06.2012р. у справі №6-54цс12.

За таких обставин висновок суду про наявність АФ права власності на спірне майно на підставі факту державної реєстрації цього майна, на що посилався позивач, є помилковим.

Факт знаходження спірного нерухомого майна на балансі АФ сам по собі також не є доказом права власності чи законного володіння майном, про що зазначено в п.23 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог положеннями ч.1 ст. 392 ЦК України, колегія суддів виходить з такого.

Як зазначено в п.37 постанови ВССУ №5 від 07.02.2014р., потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як зазначив Верховний Суд України в Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Доводи позивача про наявність підстав для задоволення позову на підставі ч.1 ст. 392 ЦК України колегія суддів вважає необґрунтованими і не доведеними, з огляду на наступне:

По-перше:

- в позовній заяві не зазначено та судом не встановлено, який орган видавав позивачу свідоцтва про право власності на насосні станції;

- представник позивача при розгляді справи апеляційним судом висловив припущення, що таким органом є Широкобалківська сільська рада;

- встановлюючи дійсні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що таким органом є КП «Херсонське БТІ», в довідці якого №25 від 02.02.2015р. зазначено, що свідоцтво про право власності від 20.01.2012р. на об'єкт АДРЕСА_5 було ним видане в січні 2012р., свідоцтво про право власності від 11.04.2012р. на об'єкт в АДРЕСА_3 було видане в квітні 2012р. Обидва свідоцтва були видані спеціалістам АФ «Білозерський» /а.с. 262/;

- обставин щодо звернення позивача до зазначеного органу з питання видачі дублікатів відповідних правовстановлюючих документів та підтвердження неможливості їх видачі судом не встановлено.

По-друге:

- АФ не довела факт отримання таких свідоцтв (в матеріалах справи відсутні відомості про спеціалістів позивача, які двічі - в січні та квітні 2012р. отримали такі правовстановлюючі документи), та письмові докази такого отримання;

- в Реєстр прав власності запис про прийняття рішення про державну реєстрацію права власності АФ на головну насосну станцію з підсобними будівлями та спорудами в с. Софіївка внесено 16.12.2011р. з посиланням на свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 20.01.2012р., тобто, виданого пізніше, ніж внесено такий запис, що є неможливим /а.с. 20/;

- рішень виконкому Широкобалківської сільської ради, на підставі яких видано позивачу правовстановлюючі документи не існує: рішення №20 від 27.03.2003р. не стосується позивача /а.с. 99/, як і рішення під №27, але датоване 24.04.2003р., а не 14.04.2003р., як зазначено реєструючими органами /а.с. 101/, при цьому справжність вказаних архівних довідок перевірена колегією суддів в ході судового засідання шляхом огляду наданих апелянтом їх оригіналів.

По-третє:

- позивачем не доведено факт втрати таких документів (показаннями свідків, матеріалами службового розслідування тощо);

- оголошення позивача в засобах масової інформації про втрату документів 04.07.2014р. /а.с. 194/, як зроблене після звернення до суду з даним позовом - 18.06.2014р., саме по собі таким доказам, за думкою судової колегії, не є.

По-четверте:

- з аналізу змісту ст. 392 ЦК України та положень ч.1 ст. 204 ЦК України про презумпцію правочину вбачається, що відповідачами у подібних спорах не можуть бути особи, які мають правовстановлюючі документи на предмет спору, якими є його набувачі ОСОБА_7 згідно свідоцтв про право власності НОМЕР_3 та НОМЕР_2 від 22.03.2014р. /а.с. 90, 91/ та ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 24.04.2014р. /а.с. 54/,

- правомірність набуття вказаними особами права власності на зазначене в цих документах майно не є предметом спору в даній справі, а саме: позивачем відповідно до вимог процесуального закону не заявлено позовних вимог щодо оспорення правовстановлюючих документів відповідачів на спірне нерухоме майно, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції щодо незаконності підстав набуття відповідачами права власності на насосні станції (з використанням підроблених рішень виконкому Широкобалківської сільської ради) є передчасними.

По-п'яте:

- позивачем не доведено, що насосна станція в с. Широка Балка, належна ОСОБА_6, є насосною станцією, про визнання права власності на яку йдеться в позовній заяві;

- та обставина, що вказані об'єкти є різними, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 (колишнього голови АФ), свідка ОСОБА_14 (техніка БТІ, яка оформляла інвентарні справи), матеріалами інвентарних справ №444/102 (власником зазначено АФ), та №446/102 (власником зазначена ОСОБА_6).

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин відношення ОСОБА_6 до насосної станції в с. Широка Балка, зареєстрованої за позивачем, не має юридичного значення.

Оскільки позивач не довів законність та обґрунтованість позовних вимог, про що зазначено вище, то ці вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на вищенаведене, відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 316, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Агрофірми радгосп «Білозерський» на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 25 травня 2015 року

Рішення набрало законної сили 18 травня 2015 року

Суддя: І.В. Вейтас

Секретар судового засідання: О.О.Благовещенська