Справа № 128/1034/15-ц Провадження № 22-ц/772/1640/2015Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановила:

ОСОБА_3 23.03.2015 року звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем вона припинила шлюбні відносини у жовтні 2014 року, добровільно матеріальної допомоги він на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки інших дітей, непрацездатних батьків немає, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Відповідач офіційно не працює, має мінливий заробіток. За наведених обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до повноліття дитини або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін, починаючи з 23 березня 2015 року.

В частині позовних вимог про урахування при щомісячному стягненні аліментів на малолітню дитину, - індексації, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» відмовлено.

Вирішено питання про стягнення з відповідача судового збору на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 400 грн., в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру щомісячної суми, яка підлягає сплаті.

Вказав, що під час судового розгляду він погодився на суму аліментів в 1000 грн., так як недочув, оскільки має проблеми з слухом, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 14.04.2015 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис за №06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 28.10.2007 року (а.с.4).

Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4, батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 12.01.2010 року (а.с.2).

Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.03.2015 року за №62 (а.с.3).

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, тому враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відповідача, зокрема те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, однак при цьому є фізично здоровою людиною працездатного віку, інвалідності немає, інших малолітніх і (або) неповнолітніх дітей та (або) непрацездатних осіб на утриманні немає, в зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, і визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 184 СК України та роз'яснень викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і саме такий розмір аліментів відповідатиме як інтересам дитини, яка проживає з позивачем, так і відповідача, який під час розгляду спору в суді першої інстанції позов визнав, про що свідчить його заява в матеріалах справи подана через канцелярію суду.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Стадник І.М.

(підпис) Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.