Номер провадження 22-ц/788/248/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 7500 грн. відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх необґрунтованістю. При цьому зазначає, що докази спричинення позивачу моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням в матеріалах справи відсутні. Крім того, суд безпідставно визнав вину ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» в порушенні прав позивача на безпечні та нешкідливі умови праці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи скарги та заперечення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, позивач з 14 жовтня 1974 року по 31 жовтня 2013 рік перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» і був звільнений у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров'я (а.с. 5-7).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 46 від 30 вересня 2013 року позивачу встановлено професійне захворювання: «ХОЗЛ II ст. токсичної етнології у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість із значним ступенем (4 ст.) зниження слуху професійного характеру від довготривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз).

Професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (а.с.8, 10).

Згідно довідки МСЕК від 27 листопада 2013 року внаслідок первинного огляду позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново та третю групу інвалідності (а.с.9,16-19).

Внаслідок професійного захворювання у позивача порушилися нормальні життєві зв'язки. Постійно хворіє, крім того, має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації життя і веде до нових переживань. Позивачу внаслідок отриманого на виробництві професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно визначився у спірних правовідносинах та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Згідно з ч.1, п.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 вказаної статті покладено на власника або уповноважений орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_3 від 30 вересня 2013 року № 46 причиною професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня шуму та загазованості (а.с. 8 зворот).

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок відшкодувати працівникові моральну шкоду у випадку, передбаченому вказаною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому завдано ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд обґрунтовано стягнув на його користь відшкодування моральної шкоди з відповідача.

Трудове законодавство не містить положень про звільнення підприємств з небезпечними й тяжкими умовами праці від відшкодування моральної шкоди, завданої їх працівникам такими умовами.

Крім того, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди, оскільки встановлення особі часткової втрати професійної працездатності свідчить про моральні страждання і визначений судом розмір їх відшкодування колегія суддів вважає співрозмірним з завданою позивачу шкодою.

З врахуванням вищевикладених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано частково задоволив позивні вимоги та визначив розмір морального відшкодування ОСОБА_3 в сумі 7500 грн., виходячи з 50 % втрати професійної працездатності та наявності інвалідності третьої групи.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -