Справа № 539/233/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі - Мирна Т.Ф.,

за участю : відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем 18.04.2007 року було укладено кредитний договір №PLL0AK05830147, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 122 303, 50 грн. на термін до 18.04.2014 року. Згідно умов договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно. Щомісячні платежі складають сплату боргу за кредитом, відсотками, комісією а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Відповідач не надавав Банку своєчасно грошові кошти для погашення боргу за кредитним договором, в результаті чого станом на 18.12.2014 року має заборгованість в розмірі 81 289 грн. 84 коп., яка складається з : 51 650, 20 грн. борг за кредитом, 23 204, 38 грн. борг по процентам, 6435, 26 грн. борг по пені.

На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у розмірі 81 289 грн. 84 коп. за кредитним договором №PLL0AK05830147 від 18.04.2007 року.

В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з»явився, направив на адресу суду листа, у якому прохав позов задовольнити та справу розглядати за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 в задоволенні позов прохав відмовити, пояснив, що належним чином відповідно до умов кредитного договору до квітня 2014 року повертав позивачу кредитні кошти, внаслідок чого в повному обсязі виконав свої зобов»язання та взагалі переплатив борг, а тому буде ставити питання про повернення йому переплачених коштів.

Представник відповідача ОСОБА_2 вважала, що підстав для задоволення позову не має, оскільки відповідач належним чином виконав свої зобов»язання за кредитним договором, що підтверджується квитанціями про щомісячну сплату кредитних коштів. При виконанні зобов»язань позичальником будо допущено за весь час дії договору лише декілька днів прострочки, однак в подальшому кредитні кошти поверталися у значно більшому розмірі. Розрахунок боргу позивача не підтверджений ніякими доказами та є незрозумілим. У 2010 році рішенням суду було задоволено позов ОСОБА_1 про визнання одностороннього підняття процентної ставки незаконним та зобов»язання вчинити певні дії.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 18.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №PLL0AK05830147, за яким ПриватБанк зобов»язувався надати ОСОБА_1 (позичальнику) кредитні кошти шляхом перерахування на строк до 18.04.2014 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 170 719 грн. на придбання нового автомобіля KIA MAGENTIS - 114 210 грн., сплати поточного страхового платежу в момент надання кредиту в розмірі 6916,50 грн. , а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 Договору та у розмірі у сумі і винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту - 122 303,50 грн. та у розмірі 48 415,50 грн. на сплату страхових платежів у сумі , у випадках та в порядку , передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору за сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,1400% від суми виданого кредиту , відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного Договору. (а.с. 7-9).

Даним договором від 18.04.2007 року періодом сплати визначено період з «17» по «24» число кожного місяця.

П.7.1. даного договору визначено щомісячне погашення заборгованості позичальником у сумі 2621,60 грн., що складається з заборгованості по кредиту , відсоткам, винагороди.

Відповідачем не заперечувався факт отримання від позивача кредитних коштів згідно умов договору від 18.04.2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року, яке на даний час набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання одностороннього підняття процентної ставки за кредитним договором незаконним та зобов»язання вчинити певні дії та визнано незаконним підняття ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в односторонньому порядку процентної ставки по кредитному договору №PLL0AK05830147 від 18.04.2007 року у розмірі 27,48% на рік з 01.02.2009 року, зобов»язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок з 01.02.2009 року відсоткової ставки по кредиту у відповідності з розмірами , встановленими кредитним договором №PLL0AK05830147 від 18.04.2007 року; зобов»язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок зайво стягнутих сум відсоткової ставки та перерахувати їх в рахунок погашення кредиту за кредитним договором №PLL0AK05830147 від 18.04.2007 року. (а.с. 34-35).

Доказів повного виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року позивачем по справі не надано.

Вищевказаним заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року також було встановлено, що ОСОБА_1 своєчасно виконував зобов»язання за даним кредитним договором , заборгованості за кредитним договором не мав.

Із реєстру платіжних квитанцій, складеного відповідачем вбачається, що під час строку виконання зобов»язань за кредитним договором , ним було допущено декілька днів прострочки внесення щомісячного платежу, а саме 19 днів.

Згідно п. 4.1. Кредитного договору №PLL0AK05830147 від 18.04.2007 року позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу , але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано пеню, як складову частину боргу за кредитом в розмірі 6435,26 грн.

Разом із тим , згідно наданих відповідачем ОСОБА_1 квитанцій, виписок по рахунках по банківських картках відповідачем ОСОБА_1 здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором та відповідно до складеного реєстру платіжних квитанцій станом на 23.04.2014 року при здійсненні сплати в розмірі відповідно до п.7.1. даного кредитного договору, було здійснено переплату за кредитним договором на суму , більше ніж 10 000 грн.

З наданих відповідачем платіжних квитанцій вбачається, що в сукупному розмірі проведені щомісячні платежі перевищують суму платежів, які мали бути здійснені ним відповідно до п. 7.1. кредитного договору під час всього строку виконання зобов»язання за кредитним договором. (а.с. 38-54).

За вказаних обставин, коли відповідачем надано докази на підтвердження проведення всіх щомісячних платежів за кредитним договором , суд вважає, що сама по собі виписка по кредитному договору не є достатнім доказом на підтвердження наявності у відповідача боргу за кредитним договором у розмірі, вказаному у позовній заяві.

Під час розгляду справи, особи , які беруть участь у справі, не заявляли до суду клопотань про проведення відповідної судової експертизи для встановлення у відповідача боргу за кредитним договором.

При наданні правової оцінки виписці по кредитному договору (а.с. 22-29), суд вважає за необхідне зазначити, що за певні періоди дані, вказані у виписці не відповідають наданим відповідачем платіжним квитанціям, як то платіж за 23.10.2009 року в сумі 2625 грн. (а.с. 43 зворот) не відображено у виписці (а.с. 24, 25), платіж за квитанцією від 24.12.2009 року в сумі 2625 грн. (а.с. 44) відображено у виписці в запису за 24.12.2009 року в колонці Кт в сумі 2690,50 грн. (а.с. 25).

У виписці (а.с. 22) у рядку за 25.10.2007 року в колонці «Сальдо прост.», де вказується період виникнення простроченої заборгованості, вказано суму 861,01, хоча не зрозуміло звідки вказана сума боргу виникла. Згідно ж заочного рішення Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року було встановлено, що ОСОБА_1 своєчасно виконував зобов»язання за даним кредитним договором та заборгованості за кредитним договором не мав.

Враховуючи викладене, те, що позивачем не доведено наявність у відповідача боргу в розмірі, вказаному у позовній заяві, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.