Справа № 357/4196/14 Головуючий у І інстанції Гапоненко А. П.
Провадження № 22-ц/780/536/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 18 12.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за укладеним між ними кредитним договором від 14.06.2007 року в розмірі 14 690,11 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 117 373,96 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 34,60 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 14.06.2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач свої зобов'язання за вищезазначеним укладеним між ними кредитним договором не виконав, має заборгованість за ним і банк, як іпотекодержатель, для задоволення своїх потреб просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору, укладеного для забезпечення виконання відповідачем обов»язків за основним договором.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.06.2027 року.

Також встановлено, що позивач свої обов»язки за кредитним договором виконав повністю, натомість відповідач обов»язок щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним порушив, що привело до виникнення заборгованості в розмірі 14 690,11 дол. США станом на 27.01.2014 року.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між сторонами 14.06.2007 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,60 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м.

Ухвалюючи рішення про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, зазначивши про правомірність вимог позивача, виходив разом з тим з положень Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», який є резидентом України, надано споживчий кредит в іноземній валюті, що підтверджується змістом кредитного договору (а.с.12-14). Квартира АДРЕСА_1, що належить відповідачу та на яку просить звернути стягнення позивач, має 34,60 кв.м. загальної площі, тобто не перевищує 140 кв.м., і являється постійним місцем проживання відповідача, що підтверджується даними його паспорту та відповіддю ВАДР ГУДМС України в Київській області на запит суду (а.с.19 об., 33).

Доказів, які б свідчили про наявність у власності відповідача іншого нерухомого житлового майна, позивачем суду надано не було, що є його обов»язком відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Враховуючи викладене, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в позові з підстав неможливості звернення стягнення в зв»язку із мораторієм, введеним Законом України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :