У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про встановлення факту спільного мешкання та визнання особи членом сім'ї наймача житлового приміщення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є її рідною сестрою, яка після смерті батьків тяжко хворіла, а тому, з метою догляду за сестрою, позивачка переїхала до неї в квартиру АДРЕСА_1. Зазначає, що проживала разом з сестрою однією сім'єю, вела з нею спільне господарство і мала єдиний бюджет. У зв'язку із проведенням у вказаній квартирі косметичного ремонту вона із ОСОБА_6 тимчасово переїхали до квартири АДРЕСА_2, у якій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Таким чином, позивачка просила суд змінити договір найму спірної квартири шляхом визнання її наймачем.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 не довела в судовому порядку факт спільного проживання з наймачем спірної квартири. ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 разом зі своєю донькою та чоловіком. Копії чеків про сплату комунальних послуг не можуть слугувати доказом спільного проживання, оскільки в цих квитанціях зазначено, що платником є ОСОБА_6 та нарахування здійснювались на одну особу з урахуванням субсидії. Позивач не довела обставин, на які посилалася в позові, а тому відсутні підстави для його задоволення.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик