Справа № 336/7709/15-Ц Провадження № 2/336/3708/2015
У Х В А Л А

про забезпечення позову

10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Кляшторний В.С., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на ? частину нежитлового приміщення в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заяву, в якій просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на приміщення № 71 в будинку № 19а по вул. Вороніна в м. Запоріжжя, що належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності та заборонити останній вчиняти будь-які дії щодо вказаного нежитлового приміщення.

Своє клопотання мотивує тим, 27.11.2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, під час якого 27.01.2012 р. він придбав вищезазначене нежитлове приміщення, яке було оформлено по договору купівлі-продажу нежилого приміщення на імя відповідачки. Позивачем відповідачці було запропоновано поділити зазначене приміщення, шляхом складання відповідного договору, але остання відмовилась. 22.10.2015 р. позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Наразі йому стало відомо, що відповідачка намагається продати спірне приміщення третім особам, шукає покупців, надала оголошення про продаж зазначеного в позові помешкання.

Дослідивши матеріали заяви, справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України: суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, ч. 3 ст. 151 ЦПК передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки спірне майно, яке на даний час перебуває у власності відповідачки може бути проданим нею до закінчення розгляду справи у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів по забезпеченню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на ? частину нежитлового приміщення в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя, шляхом накладення арешту на приміщення № 71 в будинку № 19а по вулиці Вороніна в м. Запоріжжя, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та зареєстроване на імя ОСОБА_2 31.01.2012 р. згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 27.01.2012 р.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення № 71 в будинку № 19а по вулиці Вороніна в м. Запоріжжя.

Копію ухвали направити позивачу, для звернення до відповідних компетентних органів.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: В.С. Кляшторний