У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити заяву без руху з наступних підстав.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху, оскільки він поданий з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду у письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст заявлених вимог, виклад обставин, якими обґрунтовуються вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Аналіз положень ст. ст. 526, 599, 625 ЦК, Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати, на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням.

Так, позивач вказує, що заборгованість відповідача станом на 20.05.2015 року становить 29582,81 грн., в яку включена сума, яка була задоволена рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2010 року по справі № 2- 615/10, яким задоволено вимоги, а саме зобовязано стягнути з відповідача на користь позивача по кредитному договору № 13-34795-33 від 04.07.2008 року суму боргу із видачею виконавчого листа.

Однак позивач не вказує, чи було виконане дане судове рішення, жодного доказу на підтвердження цієї обставини не зазначає.

Позовні вимоги є неконкретизованим, оскільки позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 29582,81 грн. за кредитним договором № 13-34795-33 від 04.07.2008 року, проте не зрозуміло, що це за заборгованість: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість з комісії за користування кредитом, за який період утворилася ця заборгованість.

Крім того, з резолютивної частини позовної заяви вбачається, що позивач у своєму позові посилається на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2010 року по справі № 2- 615/10, однак належним чином завірені копії вказаного судового рішення до позовної заяви не додані.

Відсутність вищевказаних відомостей не дає змоги встановити відповідність дійсної суми заборгованості, вказаній у позові, робить позовні вимоги незрозумілими, що у свою чергу унеможливлює повноцінний та всебічний розгляд справи та винесення законного рішення.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, яка подана до суду з порушеннями вимог ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

При таких обставинах суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, а саме: конкретизування позовних вимог, зазначення доказів невиконання рішення суду, надання належного розрахунку заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

ухвалила:

Позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні для усунення вказаних недоліків з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: