У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 28 грудня 2007 року, виїжджаючи за кордон, вона надала довіреність ОСОБА_6 на право продажу частини житлового будинку по АДРЕСА_1. 05 червня 2008 року ОСОБА_6 від її імені уклала із

ОСОБА_5 договір купівлі-продажу 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 67,3 кв. м, однак жодних коштів, виручених від продажу житлового будинку ОСОБА_6 їй не передала, оскільки повідомила, що належна їй частка будинку була передана ОСОБА_5 безоплатно.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_6, діючи на підставі довіреності, усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, свідомо допускала настання негативних наслідків для свого довірителя, адже знала, що укладаючи спірний договір не отримає за продане майно грошових коштів.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 67,3 кв. м, укладений 05 червня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5; застосувати наслідки недійсності правочину - скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу

від 05 червня 2008 року, шляхом скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області

від 07 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 67,3 кв. м, укладений 05 червня 2008 року ОСОБА_6 та

ОСОБА_5 Застосовано наслідки недійсності правочину, а саме: скасовано державну реєстрацію договору купівлі-продажу від 05 червня 2008 року, шляхом скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі довіреності від 28 грудня 2007 року, виданої приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 (після зміни прізвища - ОСОБА_6) від імені ОСОБА_4 05 червня 2008 року уклала зі ОСОБА_5 договір купівлі-продажу 20/100 частини житлового будинку загальною площею 67,3 кв. м., що розташований по АДРЕСА_1. Згідно з п. 5 договору на момент його укладення ОСОБА_5 сплачено 29 358 грн (а. с. 118, 119).

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2014 року встановлено, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу (станом 05 червня 2008 року) чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_10 заборгував значні суми у доларах США ОСОБА_5

Згідно з письмовою борговою розпискою від 07 лютого 2008 року ОСОБА_6 зобов'язалася повернути ОСОБА_5 33 800 доларів США, як борги свого чоловіка ОСОБА_10 до 15 березня 2008 року.

23 травня 2008 року ОСОБА_10 склав боргову розписку про отримання від ОСОБА_5 95 тис. доларів США, які обіцяв повернути на першу вимогу останнього.

На рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_10 перед ОСОБА_5 05 червня 2008 року укладено договір купівлі-продажу частини будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а. с. 83−102).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з протоколом допиту потерпілого від 04 січня 2011 року ОСОБА_11, попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2059/ed_2015_07_15/pravo1/T012341.html?pravo=1> 04 січня 2011 року, пояснив, що станом на травень 2008 року ОСОБА_10 заборгував йому близько 95 тис. доларів США. Сам ОСОБА_10 запропонував йому оформити договір купівлі-продажу на частку будинку, що належала рідній сестрі ОСОБА_6 - ОСОБА_4, яка проживала в Іспанії та надала нотаріально посвідчене доручення на розпорядження своїм майном ОСОБА_6 Таким чином, 05 червня 2008 року ним та ОСОБА_6 підписаний договір купівлі-продажу частини будинку за 29 358 грн. Після укладення договору він жодних дій стосовно вказаної нерухомості, як власник не вчиняв, оскільки чекав, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повернуть йому борг у розмірі 95 тис. доларів США, а він в свою чергу поверне їм придбану частку будинку (а. с. 151, 152).

Аналогічні показання давались ОСОБА_5 27 січня 2011 року на очній ставці з ОСОБА_10 у межах кримінальної справи (а. с. 155, 156).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Суди обґрунтовано задовольнили позов відповідно до ст. 232 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу від 05 червня 2008 року укладено внаслідок зловмисної домовленості відповідачів, що підтверджено належними та допустимими доказами в силу вимог ст. ст. 59−61 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Іваненко Ю.Г.