Р І Ш Е Н Н Я№ 127/5005/15-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

за участі секретаря Кабалик Т.П.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника - адвоката Арустамян А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, мотивуючи його тим, що в грудні 2013 р. вони з відповідачем познайомились, разом зустріли новий рік і почали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в квартирі відповідача по АДРЕСА_1. За час спільного проживання вони з відповідачем придбали наступне майно: шафу-купе, вартістю 7000,00 грн., ванну-джакузі - 4600,00 грн., 4 шкіряні стільці - 2400,00 грн., кухонні меблі - 8000,00 грн., ліжко двоспальне - 5000,00 грн., два комоди - 2000,00 грн., два масажні крісла - 3000,00 грн., стіл-трансформер скляний - 1500,00 грн., стіл журнальний - 700,00 грн., пилосос - 1200,00 грн., холодильник - 5000,00 грн., пральну машину - 5000,00 грн., мікрохвильову піч - 2000 грн., плазмовий телевізор - 7500,00 грн., водонагрівач - 2000,00 грн., духовку - 2000,00 грн., DVD-ресивер - 500,00 грн., кімнатний спліт-кондиціонер - 2000,00 грн. Відповідач заперечує спільне придбання названого майна, стверджує, що воно є його особистою власністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Пояснив, що факт проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачу необхідно встановити для вирішення майнових питань.

Відповідач ОСОБА_3 і його представник - адвокат Арустамян А.Е. позов визнали частково, визнають, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 2013 р. до пред"явлення позову, тобто, до 19.03.2015 р. по АДРЕСА_1. Вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю не визнали, пояснили, що майно придбано до часу проживання сторін разом і за особисті кошти відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що з грудня 2013 р. сторони почали проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у квартирі відповідача ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується показаннями обох сторін (представником позивача, відповідачем і його представником). Відповідач визнав факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 2013 р. до пред"явлення позову, тобто, до 19.03.2015 р. по АДРЕСА_1.

Згідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 74 ч. 1 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Суду не надано жодного доказу щодо рухомого майна, зазначеного в позовній заяві (дати придбання майна, його наявності на час розгляду справи, вірної назви, вартості, платіжних документів). Відповідач пояснив, що майно в квартирі наявне, але воно придбане ним до періоду проживання з позивачем як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу і за його особисті кошти.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (знайомі, товариші сторін) суду пояснили, що сторони проживають разом як подружжя з кінця 2013 р., разом зустрічали Новий 2014 рік. Знають, що сторонами придбано майно, вони їм допомагали придбавати майно, доставляли до помешкання своїм транспортом. Але конкретних пояснень щодо нерухомого майна свідки не надали: дат придбання майна, назви, хто оплачував вартість майна не повідомили. Свідок ОСОБА_5 пояснила, що з позивачем вибирали пральну машину (але куди її доставили, за чиї кошти вона придбана не пояснила). Свідок ОСОБА_6 пояснив, що підвозив своїм авто побутову техніку, але точно, коли, за чиї кошти вона була придбана і яка саме, не пояснив. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що допомагав відповідачу забрати з магазину придбаний телевізор, який саме і за чиї кошти він був придбаний, свідку не відомо.

На підставі викладеного суд не може дійти висновку, що майно, зазначене у позовній заяві: шафа-купе, ванна-джакузі, 4 шкіряних стільці, кухонні меблі, ліжко, два комоди, два крісла-масажні, стіл скляний, стіл журнальний, пилосос, холодильник, пральна машина, мікрохвильова піч, телевізор, водонагрівач, духовка, DVD-ресивер, кондиціонер, є спільним сумісним майном сторін.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню підлягає вимога про встановлення факту проживання сторонами як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2013 р. до 19.03.2015 р., в решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. 74 СК України,

ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 2013 р. до 19.03.2015 р. по АДРЕСА_1.

В задоволенні позову щодо визнання майна (шафи-купе, ванни-джакузі, 4 шкіряних стільців, кухонних меблів, ліжка, двох комодів, двох крісел-масажних, столу скляного, столу журнального, пилососу, холодильника, пральної машини, мікрохвильової печі, телевізора, водонагрівача, духовки, DVD-ресивера, кондиціонера) спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Венгрин