АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/5728/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Супрун С.Б
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Київпассервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - в.о. генерального директора Державного підприємства «Київпассервіс», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 серпня 2012 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 199-ос від 16 червня 2014 року її звільнено з займаної посади, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, за закінченням строку трудового договору. Із указаним наказом вона не згодна, оскільки ніякого строкового договору вона не укладала, вважає трудовий договір, що діяв до звільнення, безстроковим. Просила поновити її строк звернення до суду та визнати незаконним та скасувати наказ № 199-ос від 16 червня 2014 року, поновити її на посаді в.о. головного Держаного підприємства «Київпассервіс», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 484,74 грн., премію за час вимушеного прогулу у сумі 28 242,37 грн, премію за час вимушеного прогулу відповідно до умов колективного договору у сумі 19 800 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 9 191,85 грн., матеріальну допомогу при наданні відпустки у сумі 4 950 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вважає,що судом безпідставно не враховані її доводи про те,що у неї не було намірів займати посаду в.о. головного бухгалтера тимчасово і з нею було укладено безстроковий трудовий договір,а тому її звільнення з підстав закінчення строку дії трудового договору є незаконним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу,з підстав в ній викладених, підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити,вважаючи,що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотримання вимог закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем доведено факт існування між сторонами строкового договору відповідно до положень п. 2 ст. 23 КЗпП України, дія якого закінчилася, тому відповідачем правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, звільнено позивача за п. 2 ст. 36 КЗпП України із займаної посади.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року ОСОБА_1 прийнята на посаду провідного бухгалтера-ревізора контрольно-ревізійного відділу Державного підприємства «Київпассервіс» постійно з посадовим окладом згідно штатного розпису та повною матеріальною відповідальністю, що підтверджується її заявою та наказом № 505-ос від 20 серпня 2012 року

З 21 серпня 2012 року переведена за її згодою на посаду заступника начальника контрольно-ревізійного відділу на період виконання обов'язків генерального директора Державного підприємства «Київпассервіс» ОСОБА_8 з оплатою праці згідно штатного розпису, що підтверджується наказом №514-ос від 21 серпня 2012 року та записами в трудовій книжці.

19 вересня 2012 року ОСОБА_4 переведена на посаду в.о. головного бухгалтера на період відпустки по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_5 та відпустки по догляду дитини до трьох років ОСОБА_6, до фактичного виходу їх на роботу.

28 лютого 2012 року ОСОБА_1 переведено тимчасово на посаду в.о. головного бухгалтера на період щорічної основної відпустки ОСОБА_4 з 1 березня 2013 року по 20 березня 2013 року.

21 березня 2013 року в.о. головного бухгалтера ОСОБА_4 звільнилась і 22 березня 2013 року наказом № 101-ос ОСОБА_1 переведена на посаду в.о. головного бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії та фінансової звітності Державного підприємства «Київпассервіс».

ОСОБА_7, головному бухгалтеру Державного підприємства «Київпассервіс» наказом № 50-в від 20 лютого 2012 року надана відпустка по догляду за дитиною до трьох років без збереження заробітної плати.

ОСОБА_7 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_7) яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, 12 червня 2014 року написала заяву про припинення відпустки та надання її дозволу приступити до роботи до виконання своїх обов'язків.

Наказом № 258-в від 16 червня 2014 року на підставі цієї заяви у зв'язку з достроковим припиненням відпустки по догляду за дитиною до трьох років визначено приступити ОСОБА_6 головному бухгалтеру до виконання своїх службових обов'язків з 17 червня 2014 року на повний робочий день.

ОСОБА_1 звільнена у зв'язку закінченням строку тимчасової роботи згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України наказом № 199-ос від 16 червня 2014 року, який отримала в кінці робочого дня разом із трудовою книжкою.

Відповідно до п. 1.3 посадової інструкції головного бухгалтера Державного підприємства «Київпассервіс» головний бухгалтер призначається на посаду наказом генерального директора за погодженням з Міністерством інфраструктури України.

Наказом генерального директора Державного підприємства «Київпассервіс» на той час ОСОБА_8 ( яка працювала до 3 червня 2014р), ОСОБА_1 не було призначено на посаду головного бухгалтера на підставі листа Міністерства інфраструктури України від 10 червня 2013 року про погодження її кандидатури на головного бухгалтера.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умови її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст. 23).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при укладенні трудового договору на визначений строк, цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (п. 7 Постанови).

На підставі наведеного колегія судів вважає, що суд першої інстанції належно оцінивши докази (ст. 212 ЦПК України) прийшов до правильного висновку про те, що трудовий договір між відповідачем та позивачем має строковий характер та укладений на визначений строк,тому позивача було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України із дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а відтак-відсутні підстави для поновлення позивача на роботі.

Доводи апеляційної скарги, що ніякого строкового договору позивач з відповідачем не укладала не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, оскільки свою волю на укладення строкового договору позивач виразила під час писання заяви про прийняття на роботу на посаду в.о. головного бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії та фінансової звітності Державного підприємства «Київпассервіс».

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду в оскаржу вальній частині не впливають та їх не спростовують.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді