Справа № 505/2101/15-ц
Провадження № 2/505/1007/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П судді________________________________________

судді _______________________________________

при секретарі Марченко Н. Б.,

та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

справу за позовом ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

Про стягнення моральної та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Позивач посилається на те, що вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.04.2014 р. ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі та звільненого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Вироком встановлено, що 29.11.2013 р., приблизно о 20.30 год., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Гайсин по вул. 1 Травня, наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу, не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_1, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_1, внаслідок чого позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме закритий перелом кісток правої гомілки.

Своїми діями позивачка вказує, що ОСОБА_2 заподіяв їй матеріальну шкоду в розмірі 3764,41 грн.: виходячи із різниці між заробітною платою та виплатою за лікарняним листом в сумі 1311 грн.; послуг адвоката в розмірі 1000 грн.; різниці вартості придбаних ліків в розмірі 1453,41 грн., так як страхова компанія "ХДІ страхування" відшкодувала кошти на придбання ліків на суму 1047,51 грн.

В позовній заяві позивачка також зазначила, що внаслідок отриманої травми під час ДТП, втратила можливість жити повноцінним життям, відчувати себе потрібною суспільству. Вказує, що передати психологічний стан людини, яка втратила можливість бути активним членом суспільства, бути потрібною людям, заробляти на життя, жити повноцінним життям в соціумі, не можливо. Розмір відшкодування моральних втрат підтвердити документально важко, але саме внаслідок завданих тілесних ушкоджень суттєво порушено звичайний спосіб і уклад її життя, можливість реалізації своїх потреб, звичок, бажань, взаємозвязків з оточуючими людьми. Також, був порушений звичайний уклад життя її матері, яка змушена була доглядати за нею цілодобово, витрачати час, гроші, перебувати постійно у фізичному та моральному напруженні.

Всі ці обставини істотно порушили її особисте психологічне благополуччя, завдали і продовжують завдавати значні моральні страждання і переживання, тобто моральну шкоду, розмір якої у вигляді грошової компенсації складає 20000,0 грн., що в певній мірі відображає у грошовому виразі заподіяні моральні страждання.

Таким чином, відповідачем заподіяна шкода на загальну суму 23764,14 грн.

За ухвалою суду від 08.07.2015 року до участі в розгляді даної справи в якості співвідповідача залучено Публічне акціонерне товариство «ХДІ-страхування», оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП керував автомобілем марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «ХДІ-страхування».

11.11.2015 року представником позивача було подано уточнений позов, яким просив стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію завданої шкоди на загальну суму 21000 грн., яка складається з матеріальної шкоди на суму 1000 грн., моральної шкоди на суму 20000,0 грн. Стягнути з «ХДІ-страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2764,41 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені вище обставини і просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в останнє судове засідання не прибув, надліслав суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що всі витрати, яких позивачка зазнала під час лікування їй були відшкодовані страховою компанією. Відповідач також в своєму запереченні вказує, що заявлені позивачкою вимоги про стянення з нього витрат на правову допомогу та відшкодування упущеної вигоди нічим не підтверджені та не підлягають задоволенню. Також зазначив, що після ДТП за участю сторін, він придбав ліків для лікування позивачки на суму 1951 грн., 1700 грн. надав позивачці в рахунок відшкодування телефону, крім того, 19.01.2014 року возив позивачку на власносму автомобілі до матері в с. Липецьке Котовського р-ну та 30.01.2014 року зустрічав її в м. Умань, коли вона поверналася від матері. Також стверджує, що передав позивачці 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник співвідповідача ПАТ «ХДІ-страхування» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Від нього поштою надійшло пояснення, в якому зазначається, що 15.09.2013 р. між гр. ОСОБА_2 та ПАТ «ХДІ-страхування» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, посвідчений Полісом № АС/5506995.

Правовідносини з договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ регулюються відповідним спеціальним Законом України N 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та гл. 67 ЦК України.

Відповідно до п. 36.2 та абз. З п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV,- Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

На підставі зазначених норм спеціального закону, ПАТ «ХДІ-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 1047,51 грн., що підтверджується страховим актом № 560-20/14-91.

Зазначена сума страхового відшкодування включає понесені Позивачем витрати на лікування, в сумі 1047,51 грн., котрі були підтверджені фіскальними чеками.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2013 р., приблизно о 20.30 год., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Гайсин по вул. 1 Травня, наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу, не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_1, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_1, внаслідок чого позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме закритий перелом кісток правої гомілки.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.04.2014 р., згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік на підставі ст. 75 КК України (а.с. 5-9).

Згідно довідки від 02.07.2014 р., виданої Товариством з обмедженою відповідальністю "Фора", ОСОБА_1 працювала на посаді касира торгівельного залу і з 29.11.2013 р. по 20.02.2014 р. перебувала на лікарняному, а з 21.02.2014 по 28.02.2014 р. у відпустці без збереження заробітної плати. За період з 29.11.2013 р. по 20.02.2014 р. їй було виплачено лікарняних на суму 1810,89 грн. (а.с. 14).

Таким чином, документально підтверджено і встановлено судом, що починаючи з 29.11.2013 р. по 20.02.2014 р., ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, а загальний період лікування складає 2 місяці 22 дні.

Відповідно довідки № 1942 від 09.12.2013 р. виданої ТОВ "Фора", ОСОБА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, працювала на посаді касира торгівельного залу з 22.08.2013 р. її заробітна плата з вересня по листопад 2013 р. включно складала 1165,00 грн. щомісячно, до видачі - 1040,63 грн. (а.с. 13).

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності.

Згідно зі ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків. протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

При цьому, факт отримання виплат по лікарняних листках за період лікування визнав у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК, «Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню».

Таким чином, враховуючи розмір коштів, які б позивачка ОСОБА_1 отримала за 2 місяці 22 дні, працюючи в ТОВ "Фора" - 2818,26 грн. та суму виплачену позивачці за лікарняними листами - 1810,89 грн., суд вважає, що з ПАТ «ХДІ-страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути недоотриману різницю - 1007,37 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з ПАТ «ХДІ-страхування» різниці вартості придбаних ліків в розмірі 1453,41 грн, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Розрахунком суми страхового відшкодування по страховому акту № 560-20/14-91, затвердженим 04.06.2014 року встановлено, що ПАТ «ХДІ-страхування» проведено нарахування до виплати ОСОБА_1, згідно наданих документів, на підставі договору страхування АС-5506995-91 від 13.09.2013 року страхове відшкодування в розмірі 1047,51 грн., з яки 1047,51 грн. матеріальна шкода, підтверджена фіскальними чеками(а.с. 52-53).

Згідно страхового полісу №АС/ 5506995-91 від 13.09.2013 р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПАТ «ХДІ-страхування» (юридичною адресою 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, 102), транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди був застрахований. Сток дії полісу з 15.09.2013 р. по 14.09.2014 р. (а.с.49).

Встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 100000 грн.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону N 1961-IV визначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, платили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 36.7. ст. 36 Закону N 1961-IV встановлено, що рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

При цьому, виплачена страховиком сума відшкодування не оскаржено позивачем у порядку, визначеному п. 36.7. ст. 36 Закону N 1961-IV.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 визнав факт отримання від ПАТ «ХДІ-страхування» страхового відшкодування в розмірі 1047,51 грн., а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК, «Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню».

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 20000,00 гривень.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю».

Судом було встановлено, що ПАТ «ХДІ-страхування» було сплачено ОСОБА_1 страхову виплату на суму 1047,51 грн.

Таким чином, з ПАТ «ХДІ-страхування» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 52,40 гривень. Проте зважаючи, що відповідні позовні вимоги в позивача відсутні, дана сума стягненню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як встановлено у судовому засіданні, внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було дійсно заподіяно моральну шкоду. В зв'язку з отриманням закритого перелому кісток правої гомілки, вона переннсла душевні страждання і була емоційно пригнічена.

Проте відповідач ОСОБА_2 в своєму запереченні вказав, що в якості компенсації моральної шкоди, ним було сплачено позивачці 1000 грн., крім того він на власному автомобілі привозив позивачку з м. Гайсин до її матері в с. Липецьке Котовського р-ну та зустрічав в м. Умань, коли вона поверталась назад.

Даний факт був визнаний в судовому засіданні представником позивача та не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну позивачу моральну шкоду і вважає за необхідне стягнути її з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн то, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в ст. 1 якого визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 47, 48 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат позивачем надано суду угоду № 92ю від 17.12.2013 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 на представлення її їнтересів при розгляді кримінального провадження на суму 1260 грн., а також квитанцію № 156 від 29.03.2014 року про сплату адвокату ОСОБА_3 коштів сумі 1000 грн. Проте з даної квитанції не зрозуміло за яку правову допомогу позивачем ОСОБА_1 були сплачені кошти в розмірі 1000 грн.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрат на првову допомогу необхідно відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «ХДІ-страхування» та ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1187 ч. 2, 1167, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 26-1, 36, 36.7 ст. Закону ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «ХДІ-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування"(Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 1007,37 грн. неотриманого доходу за час втрати працездатності.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХДІ-страхування» на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька