Справа № 744/36/15-ц Провадження № 22-ц/795/954/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Попович В. В. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Литвиненко І.В., Страшного М.М.,
при секретарі:Покладу Д.В.,
за участю:прокурора Оліфір А.В., відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами

Комунального лікувально-профілактичного закладу "Семенівська центральна районна лікарня" та

ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом прокурора Семенівського району в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу "Семенівська центральна районна лікарня" Чернігівської області до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Державної казначейської служби у Семенівському районі Чернігівської області, Фінансове управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» просить оскаржуване рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2015 року змінити, ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просять рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2015 року скасувати та прийняти нове, яким стягнути з кожного відповідача по 10000 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» Чернігівської області (ідентифікаційний код 02006509) виплачене грошове відшкодування у розмірі 60545,46 грн із зарахуванням коштів на рахунок за банківськими реквізитами: 1092, код 02006509, МФО 853592, банк: УДКСУ у Чернігівській області, місто Чернігів; одержувач: КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» Чернігівської області.

Стягнуто з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» Чернігівської області (ідентифікаційний код 02006509) виплачене грошове відшкодування у розмірі 36327,28 грн із зарахуванням коштів на рахунок за банківськими реквізитами: 1092, код 02006509, МФО 853592, банк: УДКСУ у Чернігівській області, місто Чернігів; одержувач: КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» Чернігівської області.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 605,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь держави судовий збір у розмірі 363,27 грн.

Доводи апеляційної скарги КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» полягають в тому, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом неповно з'ясовані всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам по справі. Судом не взято до уваги роз'яснення, викладені в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 щодо регресної вимоги. Не враховано положення частини 1 ст.1166 та ст.1190 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зводяться до того, що рішення суду постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права. Так, апелянти вважають, що позивач пропустив річний строк звернення до суду з позовом, а тому такий мав бути залишений без розгляду. Також, суд мав залишити позовну заяву без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки прокурор не має повноважень на ведення справи. Апелянти не заперечують проти відшкодування шкоди, проте зазначають, що якщо вони повинні її відшкодовувати то не в повному обсязі та у значно меншому розмірі. Посилаються також на те, що до дисциплінарної відповідальності через смерть малолітньої ОСОБА_9 були притягнуті і інші посадові особи, з яких також слід стягувати виплачене лікарнею відшкодування.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» і просила її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просила відмовити, надавши письмові заперечення.

Позивач КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» належним чином був повідомлений про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 12.05.2015 поштового відправлення, проте свого представника до суду не направив. В письмовій заяві від 16.03.2015 просив розглядати справу без участі їх представника. В своїх запереченнях позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Апелянти ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представник також підтримали доводи власної апеляційної скарги і просили її задовольнити. Апеляційну скаргу позивача просили відхилити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Державної казначейської служби у Семенівському районі Чернігівської області, Фінансове управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та ОСОБА_8 - належним чином були повідомлені про час розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення 12.05.2015 та 11.05.2015 поштових відправлень. В письмовій заяві від 12.05.2015 Фінансове управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області просило розглядати справу без участі їх представника. Аналогічні заяви 18.05.2015 та 12.05.2015 подали Управління Державної казначейської служби у Семенівському районі Чернігівської області та ОСОБА_8.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання відповідачами своїх професійних обов'язків, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, спричинило тяжкі наслідки, а тому вони повинні відшкодувати шкоду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як встановлено судом, в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, діяння як ОСОБА_5, так і ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані як невиконання та неналежне виконання лікарем-педіатром дільничного дитячої консультації КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" ОСОБА_5 та сестрою медичною стаціонару інфекційного відділення КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" ОСОБА_6 своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітньої хворої ОСОБА_9, а саме її смерті 16 травня 2010 року.

Постановою Семенівського районного суду від 26 червня 2012 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.140 КК України на підставі п.п. „ґ" та „е" ст.1 Закону України „Про амністію у 2011 році" від 08 липня 2011 року, ОСОБА_6 - на підставі п.„е", провадження у кримінальній справі внаслідок застосування акта амністії закрито (а.с. 169).

Рішенням Семенівського районного суду від 16 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2013 року, позов ОСОБА_8 до КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" задоволено частково, стягнуто з КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" на користь ОСОБА_8 7810 грн. на відшкодування понесених нею витрат на поховання ОСОБА_9, витрат на оплату ритуальних послуг та витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника, стягнуто з відповідача на користь позивача 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 6, 9,11).

Зазначене вище рішення суду КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» виконано в повному обсязі, про що свідчать копії меморіальних ордерів на а.с.16-20.

Рішенням Семенівського районного суду від 23.09.2014 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно було стягнуто 12181,80 грн. в порядку регресу частково сплачену суму моральної шкоди, що була списана за меморіальним ордером №18 від 25 жовтня 2013 року з рахунку КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, згідно з виконавчим листом для зарахування на картрахунок ОСОБА_8 Дане рішення було звернуто до виконання та виконано, про що свідчать повідомлення ВДВС Семенівського РУЮ (а.с.78,87 та 126). Проте, в подальшому вказане вище рішення від 23.09.2014 було змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20.11.2014, яким змінений порядок відшкодування з солідарного на дольовий, а сума відшкодування зменшена та стягнуто з ОСОБА_5 - 3500 грн, а з ОСОБА_6 - 2500 грн. Оскільки до виконання була звернута сума 12181,80 грн, а фактично слід було стягнути (загалом) 6000 грн (3500 +2500 = 6000), сума переплати склала 6181,2 грн (12181,8 - 6000 =6181,2). Вказана обставина була врахована судом при визначені суми відшкодування при ухваленні рішення від 31.03.2015.

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладення матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно з п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Висновок суду першої інстанції, що у справі доведено належними і допустимими доказами завдання шкоди позивачеві через переслідуване у кримінальному порядку діяння винних відповідачів, пов'язане з невиконанням та неналежним виконанням ними своїх трудових обов'язків, що стало підставою для виплати ОСОБА_8 заподіяної шкоди, ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Визначаючи розмір відшкодування, яке підлягає стягнення в регресному порядку з відповідачів, суд першої інстанції виходив із ступеня вини кожного з відповідачів у заподіянні шкоди, оскільки відповідачі обіймали різні посади, виконували різні функціональні обов'язки, перебуваючи з позивачем у трудових відносинах. Суд застосував ст. 137 ч.2 КЗпП України, врахував майновий стан відповідачів (незначні зарплати та пенсії, наявність утриманців, чисельні хронічні хвороби і витрати на лікування тощо), і , відповідно, зменшив суму відшкодування для ОСОБА_5 до 1/3 частини від суми позову, а для ОСОБА_6І . до 1/5 частини.

З даним висновком колегія суддів погоджується повністю, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» щодо неправомірного зменшення судом суми та вимога щодо відшкодування виплаченої ними моральної шкоди відповідачами в повному обсязі задоволенню не підлягають. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з сумою відшкодування, відрахувавши до суми позову 187818,2 грн вже сплачені кошти, вірно застосував ст.137 ч.2 КЗпП України, зменшивши суму відшкодування, зважаючи на їх майновий стан.

З цього же підґрунтя відсутні підстави для врахування колегією суддів доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо зменшення стягнутої судом суми відшкодування. Хоча вчинений відповідачами злочин і не був вчинений з корисливою метою, однак внаслідок їх дій була завдана смерть малолітній дитині.

Не можуть бути взяті до уваги твердження апелянтів щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Як роз'яснив в п.20 Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», «право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, установою, організацією сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову». З копій меморіальних ордерів вбачається, що останнє безспірне списання на користь ОСОБА_8 відбулося 07.05.2014. Регресний позов пред'явлений 20.01.2015, тобто в строк, визначений ст. 233 КЗпП України.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і позиція відповідачів щодо незгоди із зверненням прокурора з позовом в інтересах КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ». Вказаний позов поданий на підставі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» з врахуванням роз'яснень наданих в Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99. В цьому випадку підстави для залишення даного позову без розгляду відсутні.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційних скаргах обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для їх задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Комунального лікувально-профілактичного закладу "Семенівська центральна районна лікарня" та ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: