Номер провадження 2/754/22/15
Справа №754/2897/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

за участю секретарів судового засідання - Буцко М.В., Гищака Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її племінниця ОСОБА_3, якій на праві власності належали 3/4 частки квартири АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_3 ? частка вказаної квартири належала її дочці ОСОБА_4 Після смерті матері ОСОБА_3 її донька ОСОБА_4 прийняла спадщину, проте не оформила її в установленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка була її двоюрідною онукою. Фактично, після смерті ОСОБА_4 вона являється спадкоємицею за законом п»ятої черги і нею було подано заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини до Державної нотаріальної контори №15 в м. Києві. В нотаріальній конторі їй стало відомо про те, що після смерті ОСОБА_4 також до нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5, який являвся дядьком померлої ОСОБА_4 У лютому 2011 року дядько ОСОБА_4 помер. Його дружина ОСОБА_6 відмовилася від своєї частки в спадщині на користь своєї доньки ОСОБА_2 - відповідачки по справі.

Але позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування після померлої ОСОБА_4, так як вона та її батьки належним чином не піклувалися про свою родичку ОСОБА_4, ухилялися від свого обов"язку щодо утримання та допомоги. Так, ОСОБА_4 померла у віці 33 років, але протягом останніх років потребувала підтримки, уваги та піклування, стала зловживати спиртними напоями. Після смерті матері залишилася без коштів для існування, не працювала, вимушена була здавати в найм квартиру. Також мала цілу низку хвороб, лікувалася у лікарні м. Вінниця з діагнозом хронічний гастродуоденіт із підвищеною кислотністю в стадії загострення, хронічний пепалькульозний холецистит в стадії загострення, хронічний панкреатит в стадії ремісії. Коли вона приїжджала на лікування, то проживала у неї, вона допомагала їй матеріально. Після лікування стан ОСОБА_4 не дуже покращився, вона залишилась у неї, оскільки почала потребувати сторонньої допомоги. Але відповідач та її батько уникали своїх обов"язків щодо племінниці, ніколи нічим не допомагали, не цікавилися її станом здоров"я, не придбавали ліки та продукти харчування.

На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали позовні вимоги своєї довірительки, просили їх задовольнити в повному обсязі, а саме усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти вимог позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог мотивуючи це тим, що померла ОСОБА_4 не зверталася до родини відповідача за будь-якою допомогою. Батько відповідача ОСОБА_7 в період з вересня 2006 року по 05 жовтня 2006 року переніс оперативне хірургічне втручання та подальше лікування пухлини шкіри верхньої губи. З 1992 року він перебував на диспансерному обліку з приводу туберкульозу легень, з 2001 року втратив можливість працювати, догляд за ним здійснювала дружина. Чоловік відповідача ОСОБА_8 в період з 04.03.2009 року по 12.05.2010 року перебував на стаціонарному лікуванні у Кілійському туберкульозному відділенні ЦРЛ. Всі витрати на утримання власної родини, хворих батька та чоловіка, матері-пенсіонера та малолітньої доньки у 2009 році несла самостійно відповідач. Її родина перебувала у скрутному матеріальному становищі і була позбавлена можливості допомагати ОСОБА_4, за якою вона і не зверталася. А тому вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 94) та яка являлася племінницею позивачки. При житті, їй на праві власності належали 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_3 ? частка вказаної вище квартири належала її дочці ОСОБА_4 Після смерті матері ОСОБА_3 її донька ОСОБА_4 прийняла спадщину, проте не оформила її в установленому законом порядку.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 64), яка являлася двоюрідною онукою позивачки. Фактично, після смерті ОСОБА_4 позивачка являється спадкоємицею за законом п»ятої черги і нею було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини до Державної нотаріальної контори №15 в м. Києві. (а.с. 62).

Крім того, після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5, який являється дядьком померлої ОСОБА_4 (а.с. 59).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 дядько ОСОБА_4 помер (а.с. 134). Після його смерті його дружина ОСОБА_6 відмовилася від своєї частки в спадщині на користь своєї доньки ОСОБА_2 - відповідачки по справі.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач повинна бути позбавлена права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_4, оскільки ухилялася від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця, в той час, як при житті ОСОБА_4. потребувала сторонньої допомоги, оскільки знаходилася в безпорадному стані.

Але даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні і був спростований дослідженими судом доказами.

Так, допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що знав ОСОБА_4 з дитинства, оскільки були родичами. Після смерті її матері всю спадщину було продано за безцінь, проте він з своєю сім»єю постійно цікавився здоров»ям дівчини, коли вона знаходилася на лікуванні в лікарні. ОСОБА_4 могла самостійно пересуватись і обслуговувати себе, в 2012 році проживала в м. Києві, потребувала фінансової допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що була подругою матері ОСОБА_4 - ОСОБА_3 Їй відомо про те, що ОСОБА_1 піклувалася про ОСОБА_4, коли та лікувалася в лікарні, вона її відвідувала, допомагала їй, якийсь час ОСОБА_4 проживала у неї в м. Вінниці. Їй також відомо про те, що десь за місяць до смерті ОСОБА_4 нікого до себе в квартиру не допускала, залишилася сама, нікому не хотіла відкривати двері.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що ОСОБА_3 була її двоюрідною сестрою. Її донька ОСОБА_4 часто хворіла, неадекватно поводилась, зловживала спиртними напоями. Дівчина після смерті матері потребувала фінансової допомоги.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що з 1980 року знала сім»ю ОСОБА_3. Їй відомо про те, що дядько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 дуже тяжко хворів, захворювання було пов»язано з онкологією, він не зміг приїхати, коли ОСОБА_4 ховали, проте після того, коли йому стало легше, він приїздив на кладовище. Їй відомо, що ОСОБА_4 з дядьком спілкувалися по телефону, десь за два роки до своєї смерті ОСОБА_4 була у нього в гостях.

Відповідно до вимог аб. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" правило аб. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов"язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов"язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов"язку. Непред"явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За клопотанням представників позивача ухвалами суду від 17.07.2014 року та 27.11.2014 року по даній цивільній справі призначалися судово-медичні експертизи з метою з»ясування чи потребувала ОСОБА_4 сторонньої допомоги та чи перебувала вона у безпорадному стані при житті.

Листом завідуючого відділом комісійних судово-медичних експертиз було відмовлено в проведенні таких експертиз за ухвалою суду на тій підставі, що не було надано оригіналів медичної документації на ім.»я померлої, а саме медичних карток амбулаторного хворого за місцем проживання та лікування.

Відповідно до листа головного лікаря МКЛ №1 від 23.08.2012 року ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в період у 2009 році не перебувала, за медичною допомогою не зверталась. (а.с. 142).

Згідно відповіді на запит суду Головний лікар міської клінічної лікарні №1 м. Вінниця повідомив про те, що медичні карти на стаціонарного хворого на ім»я ОСОБА_4 не зареєстровані (а.с. 204).

Також, відповідно до довідки №46 від 22.01.2015 року КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2» Деснянського району м. Києва медична карта на стаціонарного хворого на ім.»я ОСОБА_4 не зареєстрована (а.с. 255).

Зважаючи на те, що відсутня медична документація на померлу ОСОБА_4 проведення по справі судово-медичної експертизи не виявилося можливим.

16.05.2013 року Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом №4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснив наступне: Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред»явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов»язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов»язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов»язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з»ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що померла ОСОБА_4 не зверталася до родини відповідача за будь-якою допомогою. Батько відповідача ОСОБА_7 в період з вересня 2006 року по 05 жовтня 2006 року переніс оперативне хірургічне втручання та подальше лікування пухлини шкіри верхньої губи. З 1992 року він перебував на диспансерному обліку з приводу туберкульозу легень, з 2001 року втратив можливість працювати, догляд за ним здійснювала дружина. Чоловік відповідача ОСОБА_8 в період з 04.03.2009 року по 12.05.2010 року перебував на стаціонарному лікуванні у Кілійському туберкульозному відділенні ЦРЛ. (а.с.143-145). Всі витрати на утримання власної родини, хворих батька та чоловіка, матері-пенсіонера та малолітньої доньки у 2009 році несла самостійно відповідач. Її родина перебувала у скрутному матеріальному становищі і була позбавлена можливості допомагати ОСОБА_4, за якою вона не зверталася

Виходячи зі змісту вищенаведених норм діючого законодавства, позивач повинен був довести в судовому засіданні факт перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, а також факт ухилення відповідачки від обов"язку щодо утримання спадкодавця.

Але суд вважає, що дані обставини не були доведені позивачем належними доказами, а навпаки були спростовані дослідженими судом письмовими матеріалами справи та іншими доказами по справі, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено з підстав, наведених вище.

Крім того, відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред»явлена особою, для якої таке усунення породжує пов»язані зі спадкуванням права та обов»язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Подана позивачем позовна заява не містить в собі такої позовної вимоги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Пунктом 6 ст. 154 ЦПК України передбачено, що якщо в задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 03.07.2014 року, в порядку забезпечення позову по даній цивільній справі, за заявою представника позивачки, судом було винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4

Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. повністю, то вважає, що і заходи забезпечення позову повинні бути скасовані, у зв"язку з тим, що на даний час відсутні підстави для такого забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 257, 267, 1224 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2014 року, а саме скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: