Справа № 138/335/15-ц
Провадження №:2/138/176/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2015 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Лисенко Т.Ю.,

за участю: секретаря Гавінчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.02.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір HMXRRX11349013, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у сумі 3033,60 грн. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати банку заборгованість кожного місяця у період з «5» по «10» число у сумі 253,77 грн. Проте ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 09.12.2014 в розмірі 27681,60 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду лише 09.02.2015, тобто з пропуском, встановленого строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.02.2007 ОСОБА_1 було підписано заяву, яка разом із пам'яткою клієнта та Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (далі - Умови) складає між позивачем та відповідачем кредитний договір, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у сумі 3033,60 грн. на строк 24 місяці, а саме з 02.02.2007 по 02.02.2009, зі сплатою 12% річних.

Відповідач зобов'язався сплачувати банку заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також іншими витратами згідно Умов кожного місяця у період з «5» по «10» число кожного місяця у сумі 253,77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 09.12.2014 р. становить 78151,75 грн.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсоткам за кредитним договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 09.12.2009 по 09.12.2014 у розмірі 27681,60 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 02.02.2007 отримав кредит у сумі 3033,6 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 12% річних, але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору.

Враховуючи те, що п. 3.2.1 Умов, які є частиною кредитного договору, встановлено обов'язок позичальника погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Так, відповідно до п. 5.5 Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Як вже зазначалося вище, кредитний договір між сторонами укладався на строк з 02.02.2007 по 02.02.2009. З даним позовом позивач звернувся до суду 04.02.2015 (згідно відмітки відділення поштового зв'язку на конверті), що свідчить про пропуск позивачем, встановленого кредитним договором п'ятирічного строку позовної давності.

В позовній заяві позивач питання про поновлення, встановленого сторонами строку позовної давності не ставив, так само, як і не вказував на наявність поважних причин його пропуску.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем було подано заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності до винесення рішення у справі, а позивач у свою чергу не ставив питання про поновлення строків позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову як таких, по яких був пропущений строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 3, ч. 1 ст. 259, ч. 3, 4 ст. 267, ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 629, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, ч. 1 ст. 88, 212-216 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.Ю. Лисенко