Справа № 639/1561/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 травня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря Чубенко О.С.,
розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської рад про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_3звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, який був замінений ухвалою суду від 08 травня 2015 року відповідачем Харківською міською радою, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 19/100 часток будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 після матері ОСОБА_5, яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтовування позову посилається на те, що право власності на будинок, спадкодавець набула на підставі договору дарування від 29 травня 1987 року. Зазначений договір був визнаний в 1/4 частині недійсним рішенням Жовтневого районного суду від 19 липня 1994 року, яким визнано право власності на 1,4 частину будинку за ОСОБА_4, який в 2008 році виконав прибудову до будинку та ввів її до експлуатації на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Харкові ради від 31.10.2008 року № 72-23. та на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 03.03.2009 року № 72-20 йому видано свідоцтво про право власності від 20.03.2009 року на 81/100 частки будинку. За життя мати склала заповіт на його користь, посвідчений нотаріально 24 липня 1995 рокуза р. № 3-4556. Спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав з матерью до часу відкриття спадщини. Оскільки відсутні правовстановлюючи документи, йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представник не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутністю на надав.
В силу ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Так, судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Харкові померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4).
Позивачем є сином спадкодавця, до часу відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, що в силу чинного на той час законодавства фактично прийняв спадщину, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, домової книги та паспорта позивача. (а.с. 8-18).
За життя ОСОБА_5 склала заповіт на імя сина ОСОБА_3, на підставі якого заповіла належний ій на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1. Заповіт посвідчений 24 липня 1995 року державним нотаріусом за № 3-4556 та відомості внесні в Спадковий реєстр заповітів (а.с.7,57)
Згідно копії договору дарування від 29 травня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 4-1290, ОСОБА_5 прийняла у дар будинок АДРЕСА_1 (а.с 5,6).
Зазначений договір був визнаний в 1/4 частині недійсним рішенням Жовтневого районного суду від 19 липня 1994 року, яким визнано право власності на 1/4 частину будинку за ОСОБА_4 (а.с. 19).
В 2008 році ОСОБА_4 виконав прибудову до будинку та ввів її до експлуатації на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Харкові ради від 31.10.2008 року № 72-23. та на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 03.03.2009 року № 72-20 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності від 20.03.2009 року на 81/100 частки будинку, загальна площа будинку 131,1 кв.м., житлова площа будинку 79,8 кв.м. (а.с. 22-25).
Листом КП «Харківське міське БТІ» від 12.01.2015 року за № 19 повідомлено нотаріуса, реєстрацію прав власності на 81/100 часток спірного будинку за ОСОБА_4 у звязку з перерозподілом часток. Інші 19/100 часток не переєстровані за ОСОБА_5 (а.с. 59)
Таким чином, спадкодавцю належало 3/4 часток права власності на спірний будинок. В зв'язку з перерозподілом часток, за спадкодавцем значиться право власності на 19/100 часток спірного будинку.
15 січня 2015 року за №05/02-14, листом нотаруса було повідомлено позивач про відмову у видачі свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно (а.с. 26).
Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
В силу ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
В силу ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Відповідно до чинного законодавства умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Тому, суд, дослідивши обставини справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнати за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за заповітом після його матері ОСОБА_5 на частину будинку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,4, 10, 60, 61, 213 - 215, 218, 224-227 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 19/100 часток житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1, після матері ОСОБА_5, яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.О. Рубіжний