Справа № 559/1119/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк Б.Г.

при секретарі Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Дубенської міської ради Рівненської області

про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позову законний представник неповнолітнього позивача посилається на настуне. Починаючи з 13 березня 2014 року свекрусі позивачки - ОСОБА_3 та її сестрі - ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала присадибна земельна ділянка площею 0,061 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (копія свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності додаються).

Згодом співвласники вирішили поділити земельну ділянку в натурі та розпочали підготовку відповідних документів. ОСОБА_4 планували виділити земельну ділянку площею 0,0295 га, а ОСОБА_3 - 0,0315 га.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до того часу, як даний розподіл землі завершився, свекруха позивачки - ОСОБА_3 померла. Рішення Дубенської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було прийняте аж 26 вересня 2014 року. Очевидно, що про факт смерті однієї із співвласниць працівникам міської ради нічого не було відомо.

Таким чином раніше єдина земельна ділянка була розподілена на дві окремі земельні ділянки, але сталося це лише після смерті однієї із співвласниць.

Відповідно ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи; цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент іі смерті. Тому право власності на земельну ділянку площею 0,0315 га, яке нібито було оформлене даним рішенням органу місцевого самоврядування за ОСОБА_3, насправді у неї не виникло, адже фізична особа ОСОБА_3 в результаті смерті припинила своє існування.

Як вбачається із тексту рішення Дубенської міської ради від 26.09.2014 N 3452 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожній із згаданих земельних ділянок було присвоєно відповідні кадастрові номери. У витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку міститься інформація про те, що земельні ділянки були зареєстровані ще 18 серпня 2014 року. Тобто, земельні ділянки на день смерті свекрухи позивачки вже були сформовані, але право власності на окрему земельну ділянку в ОСОБА_3 станом на 17.09.2014 ще не виникло. Разом з тим, згаданим рішенням міської ради ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0295 га таки було оформлено.

Цілком зрозуміло, що право власності на ту частину єдиної колись земельної ділянки, що не належить ОСОБА_4, мало б належати ОСОБА_3, якби вона була б жива, а оскільки вона померла, то право на відповідну земельну ділянку (частину колишньої єдиної земельнoї ділянки) мало б належати спадкоємцям ОСОБА_3

Відповідно до заповіту ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Стадійчук О. В. 11 лютого 2014 року і зареєстрованого в реєстрі за № 301, єдиним спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є її внук - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 березня 2015 року малолітній ОСОБА_1 успадкував після смерті бабусі 1/2 частини одноповерхового дерев'яного житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1. Інша частина будинку давно належить сестрі померлої.

Однак, успадкувати земельну ділянку, на якій розташована його частина будинку, ОСОБА_1 не може, так як після розподілу цієї землі на дві окремі ділянки спадкодавець ОСОБА_3 не встигла набути право власності на одну з них, а відтак, нотаріус в свою чергу не може оформити її у власність спадкоємцеві померлої. Успадкувати колишню частку спадкодавця у праві спільної сумісної власності в порядку ст. 1226 Цивільного кодексу України син позивачки теж не може, адже земельна ділянка, яка була об'єктом спільної сумісної власності, фактично вже припинила своє існування і є розподіленою на дві частини. Тому єдиним належним способом захисту права власності малолітнього ОСОБА_1 є визнання такого права в судовому порядку.

Зважаючи на те, що за життя ОСОБА_3 її право власності на землю не було припинено жодним із способів, визначених ст. 346 Цивільного кодексу України, то смерть згаданої особи є підставою для спадкування її права власності. Виходячи з того, що право власності на землю не належить до тих прав, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця в розумінні ст. 1219 ЦК України, то воно входить до складу спадщини на підставі ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належить спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На момент своєї смерті ОСОБА_3 де-юре володіла статусом співвласника у праві спільної сумісної власності. Зважаючи на те, що об'єкт цієї спільної сумісної власності розділився на дві окремих частини, то кожен із колишніх співвласників стає самостійним власником однієї із двох земельних ділянок. Оскільки спадкодавець за свого життя не встигла оформити власне право на одну із новоутворених земельних ділянок, то таке право переходить до правонаступників.

За змістом ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Оскільки інших спадкоємців, які претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3, немає, то позов заявляється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини - до Дубенської міської ради.

Зважаючи на викладені доводи законний представник позивача просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,0315 га (кадастровий номер: НОМЕР_1) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Боржецький О.Л. підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві. Доповнив, що обом сестрам належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1. Цю земельну ділянку вони приватизували. Згодом співвласники вирішили поділити цю земельну ділянку між собою в натурі, та погодили розміри, розпочали готувати відповідні документи. Як вбачається з тексту рішення Дубенської міської ради відповідні земельні ділянки, що мали передаватись у власність ОСОБА_3, та ОСОБА_4 вже були сформовані, їм були присвоєні кадастрові номери. Але рішення Дубенської міської ради було прийнято лише 26 вересня 2014 року. Однак на жаль на цей час, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вже померла не ставши власником частини цієї земельної ділянки де-юре, хоча була раніше співвласником всієї земельної ділянки що розподілилась між сестрами. Тому щоб реалізувати своє право на спадкове майно що заповідалось йому бабусею, позивач змушений був звертатись до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що дійсно ОСОБА_3, та ОСОБА_4, звернулись до міської ради про розподіл земельної ділянки, яка знаходилась у їх спільній сумісній приватній власності. Було розроблено документацію, земельні ділянки зареєстровані в кадастрі, але одна із заявниць померла до прийняття рішення міською радою, а інша реалізувала своє право і зараз їй вже виділена інша частина земельної ділянки. Тож міська рада не заперечує проти того, щоб право власності на іншу частину ділянки було оформлено на спадкоємця особи, що померла в процесі виготовлення документів на земельну ділянку.

Вислухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з документами справи, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Копія свідоцтва про народження вказує на те, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6.)

Копія свідоцтва про право власності, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказує на те, що у спільній сумісній приватній власності ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на 13.03.2014 року перебуває земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 розміром 0,061 га. (а.с.7,8.)

Копія свідоцтва про смерть вказує на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.9.)

За рішенням Дубенської міської ради від 26 вересня 2014 року №3452 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і оформити ОСОБА_4 право на земельну ділянку площею 0,0295 га, та ОСОБА_3 право на земельну ділянку площею 0,0315 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих в межах АДРЕСА_1. (а.с.10.)

Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку вказує на те, що у кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 0,0315 по АДРЕСА_1. (а.с.11.)

Копія свідоцтва про спадщину за заповітом, вказує на те, що ОСОБА_3 заповіла своєму внукові ОСОБА_1 1/2 частину будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1. (а.с.13.)

Вислухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з документами справи, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

В суді встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_4, та ОСОБА_3.

Дійшовши згоди щодо поділу цієї земельної ділянки, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виготовивли технічну документацію щодо поділу земельної ділянки, її реєстрації в Державному земельному кадастрі і оформлення прав власності на дві суміжні земельні ділянки. Дубенська міська рада навіть прийняла рішення з цього питання, але на той час ОСОБА_3 вже померла.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належить спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На момент своєї смерті ОСОБА_3 де-юре володіла статусом співвласника у праві спільної сумісної власності. Зважаючи на те, що об'єкт цієї спільної сумісної власності розділився на дві окремих частини, то кожен із колишніх співвласників стає самостійним власником однієї із двох земельних ділянок. Оскільки спадкодавець за свого життя не встигла оформити власне право на одну із новоутворених земельних ділянок, то таке право переходить до правонаступників.

За змістом ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До ОСОБА_1 вже перейшло право власності на частину будинку по АДРЕСА_1, отже має перейти і право власності на частину земельної ділянки на якій розташована частина будинку і яка мала б належати ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дубенської міської ради про визнання права власності на земельнцу ділянку задоволити.

Визнати визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,0315 га (кадастровий номер: НОМЕР_1) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: