АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/136/15 Справа № 201/4954/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Трещов В. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про повернення коштів та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" з посиланням на те, що 25.12.2013 року між ними було укладено чотири договори банківських вкладів у визначеній валюті та на визначених цими договорами умовах, за якими вона внесла кошти на депозитний рахунок.

Не бажаючи пролонгування договорів банківських вкладів, позивачка звернулась до банку з вимогою про повернення коштів та нарахованих на них відсотків, але на даний час відповідач не повернув кошти позивачу, у зв'язку з чим просила суд стягнути на її користь належні їй кошти, 5000 грн. моральної шкоди та 142,31 грн. понесених збитків.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № SAMDNWFD900 від 25.12.2013 року в розмірі 25000 гривень з нарахованими відсотками за користування коштами в розмірі 2 373,18 грн., пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в сумі 231,26 грн., 3628,90 гривень індексу інфляції, 3% річних в розмірі 224,08 гривень, а разом 27 373,18 гривень.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 суму вкладу за договором банківського вкладу № SAMDNWFD800 від 25.12.2013 року в розмірі 91 506,79 гривень, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 808,62 гривень, 12461,85 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 798,11 гривень, а разом 105575,37 гривень.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 суму вкладу за договором № SAMDNWFD000 від 25.12.2013 року в розмірі 31 510,86 гривень, пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 271,70 гривень, 4 175,77 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 268,91 гривень, а разом 36227,24 гривень.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 суму вкладу суму вкладу за договором № SAMDNWFD200 від 25.12.2013 року в розмірі 50005,25 гривень, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 420,70 гривень, 6 517,46 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 414,86 гривень, а разом 57358,27 гривень.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір в розмір 2265,34 гривень на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" - задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що між сторонами були укладені чотири договори банківських вкладів від 25.12.2013 року, відповідач порушив право позивача на повернення сум вкладів, а тому заявлені у позові суми повинні бути повернуті позивачу, при цьому посилався на те, що укладення договорів банківського вкладу підтверджується копіями таких договорів та копіями квитанцій про внесення грошових коштів.(а.с. 5-16).

З таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на копії договорів банківських вкладів № SAMDNWFD900 від 25.12.2013 року, № SAMDNWFD800 від 25.12.2013 року, № SAMDNWFD000 від 25.12.2013 року, № SAMDNWFD200 від 25.12.2013 року, відповідно до умов яких банк прийняв від вкладника відпвідно: 25 000,00 грн., 260 000 російських рублів, 1 900 євро та 3 990 доларів США на строк до 25.03.2014 року та на копії квитанцій про внесення грошових коштів.

Як видно з матеріалів справи, відповідач в судовому засіданні заперечував факт укладання договорів банківських вкладів з позивачем та звернення її особисто до банку з заявою про видачу вкладів.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 626-639, 1058, 1059,1068 ЦК України, п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Проте, в матеріалах справи відсутні оригінали договорів банківських вкладів та квитанцій про внесення грошових коштів і вони позивачем не надавалися для дослідження під час судового засідання ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Крім того, позивач не надала суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитних рахунках на час розгляду справи.

Також позивачем належним чином не доведено дотримання порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових вкладів, оскільки виплата грошових коштів по депозитним вкладам не проводиться за заявою надісланою поштою. Для отримання коштів по вкладу клієнт зобов'язаний особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. відповідно до ст. 10 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача сум банківських вкладів, суд на вказані обставини справи та вимоги законодавства уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів з банку на користь позивача.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про повернення коштів та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: