АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Шуліки Аліни Володимирівни в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6998/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Петріщева І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року відмовлено у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із таким рішенням суду, ШулікаА.В. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції змінити, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позову, оскільки зобов'язання забезпечені порукою за договором № К3V3G115006144 від 19 червня 2007 року не виконані, а тому відповідно до положень ст. ст. 553, 554 ЦК України заборгованість за вказаним договором підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції Хитрова Л.В. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (банк), та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено кредитний договір № К3V3G115006144, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 96 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12 % річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 19 червня 2035 року (а.с.11-13).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № К3V3G115006144, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком за невиконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором № К3V3G115006144 від 13 червня 2007 року в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій (а.с.16).

Як було встановлено судом, ПАТ КБ «ПриватБанк» вже зверталося до суду з позовом до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_6, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитними договорами № К3V3G215006144, № К3V3G115006144 від 19 червня 2007 року, яка утворилася станом на 26 червня 2012 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитними договорами № К3V3G215006144, № К3V3G115006144 у розмірі 2051930,51 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 було відмовлено.

22 грудня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № К3V3G115006144 від 13 червня 2007 року, яка станом на 02 жовтня 2014 року становить 297 426,90 доларів США, з яких: 50 236,58 доларів США - заборгованість за кредитом; 70 867,44 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 163,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 148 977,87 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 19,31 доларів США - штраф (фіксована частина), 14 162,27 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.4-7).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції своєю ухвалою закрив провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка утворилася до 26 червня 2012 року, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», нарахованої після зазначеної дати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як було встановлено судом, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2013 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

При цьому, суд дійшов висновку про припинення поруки ОСОБА_2, установленої згідно договору поруки від 19 червня 2007 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, встановивши, що з 23 листопада 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшило процентну ставку за користування кредитом з 12 % річних до 14,04 % річних, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності поручителя. При цьому, ОСОБА_2 не надавав згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» на внесення вказаних змін (а.с.35-36).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи преюдиційне значення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2013 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Крім того, в апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» порушило питання про скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за весь період. Разом з тим, ПАТ КБ «Приватбанк» не було оскаржено ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, якою було закрито провадження в справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка утворилася до 26 червня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання представника ПАТ КБ «Приватбанк» на висновки, які містяться в рішенні Оболонського районного суду м.Києва від 22.03.2012 у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договорів частково недійсними, за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договорів недійсними, оскільки зазначене рішення не було предметом дослідження у суді першої інстанції, у зв'язку з чим апелянт позбавлений можливості посилатися на нього в суді апеляційного інстанції. Крім того, предметом позову у вищезазначеній справі була дійсність укладених сторонами договорів, а саме кредитного та договорів іпотеки та поруки, а тому преюдиційного значення для вирішення даного спору це рішення не має.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Т.І. Побірченко

В.В. Соколова