Номер провадження 2/243/1192/2015
Номер справи 243/1957/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №19 Слов»янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1. з участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником, обгрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідач по справі є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мати ОСОБА_3, її дочка ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Шлюб між батьками ОСОБА_3 було розірвано 09 листопада 2007 року, ОСОБА_4. отримала Свідоцтво про розірвання шлюбу 09 листопада 2007 року, серія НОМЕР_1.

З часу розірвання шлюбу між її батьками ОСОБА_3 проживає разом з нею, за зазначеною нею адресою.

Її син ОСОБА_5, місце проживання якого зареєстроване у належному їй житловому приміщенні, у теперішній час разом з нею не живе, проживає зі своєю цивільною дружиною, але періодично відвідує її, цікавиться життям ОСОБА_3, надає їй матеріальну допомогу.

Разом з її матір'ю, ще під її перебування у шлюбі з батьком ОСОБА_3, вона піклувалася про онуку, утримувала її, займалася її вихованням. Все це вона продовжує робити і у теперішній час.

Для ОСОБА_3 вона створила належні умови проживання, у неї є окрема кімната, яка обладнана усім необхідним для життя - у ОСОБА_3 є окреме спальне місце, місце, де вона готує домашнє завдання, місце, де вона може відпочити та зайнятися своїми улюбленими захопленнями.

Батько ОСОБА_3, відповідач по справі, проживає окремо, за зазначеною нею адресою. Він є інвалідом по зору, не працює, матеріальну допомогу ОСОБА_3 надає украй рідко, спілкується з нею також вкрай рідко, участі у вихованні ОСОБА_3 не приймає, не відвідує школу, де навчається ОСОБА_3, не цікавиться її навчанням та уподобаннями, її життям, успіхами та труднощами у навчанні, її схильностями та здібностями.

Відповідач не виявляє щодо ОСОБА_3 батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. п. 7, 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.

У зв'язку з вище викладеним відповідач може бути позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов'янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 167 Сімейного Кодексу України вона має право на те, щоб за рішенням суду онука була передана їй. Її матеріально-побутові умови проживання та матеріальне положення є цілком задовільними для проживання неповнолітньої дитини.

Оскільки ОСОБА_3 вже має повних 14 років, відповідно до статей 31, 32 ЦК України вона є не малолітньою, а неповнолітньою особою.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

За станом свого здоров'я, за отриманими доходами, і наявністю у власності житла, вона може виконувати обов'язки опікуна та піклувальника.

Вона задовільно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалася, що підтверджується її характеристикою та довідкою ГУМВС України в Донецькій області, що також підтверджено письмовими доказами.

ОСОБА_3 не має жодних захворювань, що підтверджується висновком про стан її здоров'я.

Вимогу про стягнення аліментів вона не заявляє, оскільки аліменти з відповідача стягнуті за рішенням суду.

Просить суд позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Майкоп Краснодарського краю Росія, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Передати неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 їй - ОСОБА_2., визначивши її місцем проживання її місце проживання- АДРЕСА_2.

Призначити її- ОСОБА_2. піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

До судового засідання позивач ОСОБА_2. не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 19 березня 2015 року від позивача надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги ( а.с.38 ).

Відповідач- ОСОБА_1. до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 19 березня 2015 року від відповідача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2. ( а.с.39 ).

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області- Морокко Л.І., що діє на підставі Довіреності від 19 березня 2015 року до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 19 березня 2015 року від представника третьої особи надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2. ( а.с.41-42 ).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приймаючи до уваги думку Прокурора приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, з участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України « Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідач по справі є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.17).

Мати ОСОБА_3, дочка позивача - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.15).

Шлюб між батьками ОСОБА_3- ОСОБА_4. та ОСОБА_1. було розірвано 09 листопада 2007 року, ОСОБА_4. отримала Свідоцтво про розірвання шлюбу 09 листопада 2007 року, серія НОМЕР_1 ( а.с.16).

З часу розірвання шлюбу між її батьками ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, за місцем її мешкання.

Син позивача - ОСОБА_5, місце проживання якого зареєстроване у належному позивачу житловому приміщенні, у теперішній час разом з позивачем не живе, проживає зі своєю цивільною дружиною, але періодично відвідує позивача, цікавиться життям ОСОБА_3, надає їй матеріальну допомогу.

Разом з її матір'ю - ОСОБА_4., ще під час її перебування у шлюбі з батьком ОСОБА_3, позивач піклувалася про онуку, утримувала її, займалася її вихованням. Все це вона продовжує робити і у теперішній час.

Для ОСОБА_3 позивач створила належні умови проживання, у неї є окрема кімната, яка обладнана усім необхідним для життя - у ОСОБА_3 є окреме спальне місце, місце, де вона готує домашнє завдання, місце, де вона може відпочити та зайнятися своїми улюбленими захопленнями.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_2. вправі звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1. про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення піклувальником.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України."

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою ( а.с.17).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.17).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім"ї мають забезпечуватися на принципах,що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини;

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вереск 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного! з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі - батько ОСОБА_3, проживає окремо від своєї дитини. Він є інвалідом по зору, не працює, матеріальну допомогу ОСОБА_3 надає украй рідко, спілкується з нею також вкрай рідко, участі у вихованні ОСОБА_3 не приймає, не відвідує школу, де навчається ОСОБА_3, не цікавиться її навчанням та уподобаннями, її життям, успіхами та труднощами у навчанні, її схильностями та здібностями.

Відповідач не виявляє щодо ОСОБА_3 батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідач ОСОБА_1. звернувся до суду з Заявою, яка посвідчена 22 грудня 2014 року приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу ОСОБА_6. та зареєстрована в реєстрі № 3379, в якій вказав, що « Я, ОСОБА_1, відмовляюсь від утримання та виховання своєї неповнолітньої доньки- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прошу розглянути справу в суді у моїй відсутності» ( а.с.39).

У зв'язку з вище викладеним відповідач може бути позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов'янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме:

- батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Жодної участі у вихованні дочки, відповідач не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.

Тобто, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не бере жодної участі у вихованні дочки, жодним чином не цікавиться її життям, не бере ніякої участі в її розвитку та вихованні та взагалі не цікавиться життям дочки.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Жодного батьківського обов'язку щодо вихованні дитини, спілкування з ним та утримання відповідач не виконує.

Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:

- не забезпечують необхідного харчування;

- медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає

на її фізичний розвиток як складову виховання;

- не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;

- не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;

- не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу;

- не створюють умов для отримання нею освіти.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1. жодним чином не цікавиться життям дочки - неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконує батьківських обов'язків та не проявляє ніяких почуттів до дочки, діючи в інтересах дитини, суд вважає, що відповідач, повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із Висновку № 02-29/18 від 19 березня 2015 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищной Ради Слов»янського району Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.43).

Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню своєї доньки, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість.

Тривалість такого ухилення свідчить про злісність дії відповідача. Вказані обставини в розумінні принципу 6 Декларації прав дитини є винятковими.

З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, його ставлення до дитини, суд вважає недоцільним застосування до відповідача заходів, щодо покращення його поведінки та ставлення до виховання дитини, зокрема у відповідності з п.18 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ його попередження про необхідність зміни свого ставлення до дитини, оскільки з огляду на характер його поведінки та тривалість ухилення такі заходи є зайвими і не дадуть позитивного результату, зокрема не призведуть до покращення ставлення відповідача до дитини.

Оскільки в судовому засіданні з вірогідністю встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню та утриманню дитини - неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитина постійно мешкає разом з бабусею- ОСОБА_2, відповідач тривалий час не виконує своїх обов»язків батька, не займається вихованням дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, не піклуються про її стан здоров»я, не цікавиться її вихованням та культурним розвитком, а також враховуючи байдуже ставлення відповідача до дитини, відсутність з його сторони будь-якого інтересу до майбутньої долі власної дочки, не бажання спілкуватися з нею, не бажання допомагати у забезпеченні, то суд приходить до висновку про наявність законних підстав про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 167 Сімейного Кодексу України позивач ОСОБА_2. має право на те, щоб за рішенням суду онука була передана їй. Матеріально-побутові умови проживання та матеріальне положення ОСОБА_2. є цілком задовільними для проживання неповнолітньої дитини.

Оскільки ОСОБА_3 вже має повних 14 років, відповідно до статей 31, 32 ЦК України вона є не малолітньою, а неповнолітньою особою.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно до ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов»язки опікуна чи піклувальника.

За станом свого здоров'я, за отриманими доходами, і наявністю у власності житла, суд приходить до обгрунтованого переконання, що позивач ОСОБА_2 може виконувати обов'язки опікуна та піклувальника.

Позивач ОСОБА_2. задовільно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалася, що підтверджується її характеристикою та довідкою ГУМВС України в Донецькій області, що також підтверджено письмовими доказами.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має жодних захворювань, що підтверджується висновком про стан її здоров'я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 31-32, 60,63 ЦК України, ст. ст. 19, 150, 157, 164, 165-166, 167, 180 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,- суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Андріївської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Майкоп Краснодарського краю Росія, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Передати неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 визначивши місцем проживання ОСОБА_3 місце проживання - АДРЕСА_2.

Призначити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку села Нікополь Барвінківського району Харківської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою- АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_4 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Слов»янська Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов'янського міськрайонного суду Т.А.Хаустова.