АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1136/14-ц Номер провадження 22-ц/786/701/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що на підставі генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 18.02.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 8988 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконала зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 13.08.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 12061,31 грн., яку позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок виконання умов договору № б/н від 18.02.2013 року.

Заочним рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 рокупозов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 18.02.2014 року в розмірі 12061 (дванадцять тисяч шістдесят одна) грн. 31 коп. та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три ) грн. 60 коп.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржила рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити, оскільки вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання апелянт не з'явилася вдруге, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Із змісту ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10.11.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № PLMWRK026680140, за умовами якого позивачем відповідачу надано кредит у розмірі 4100 грн. строком з 10.11.2006 року по 10.11.2009 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, за який приймається період з «18» по «25» число кожного місяця. Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 198,83 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії.

18.02.2013 року між сторонами укладено генеральну угоду реструктуризації заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої заборгованість по кредитному договору № PLMWRK026680140 від 10.11.2006 року складає 9570, 61 грн.

Крім цього, за умовами генеральної угоди позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8988 грн. строком на 36 місяців, з 18.02.2013 року по 29.02.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 8988 грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати з «01» по «25» число кожного місяця. Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 326,08 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат згідно з умовами.

Позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов, не пізніше 29.02.2016 року. Заборгованість по кредиту починається з 32- ого дня з моменту виникнення порушення. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2081,61 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 13.08.2014 року відповідач має заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 18.02.2013 року у розмірі 12061,31 грн., з яких: 8704,48 грн. - заборгованість за кредитом, 1275,22 грн. заборгованість за процентами, яка складається із 129,58 грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість та 1145,64 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість, 2081,61 грн. залишок за несплаченим штрафом.

На підставі викладеного, узв'язку з порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором в установлені договором строки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність вказаної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і про її розмір, підтверджений доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором.

Не заслуговують на увагу заперечення апелянта в апеляційній скарзі щодо проведення судом першої інстанції заочного розгляду справи, неналежного її повідомлення про дати судових засідань, що позбавило відповідачку надати свої пояснення щодо обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належним чином повідомлялася про усі судові засідання у справі (02.10.2014 року, 14.10.2014 року, 17.10.2014 року та 30.10.2014 року), що також підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідачкою протягом чотирьох разів ініціювалося питання відкладення розгляду справи. При цьому, особами, які стверджують про представлення інтересів відповідача не було надано на адресу суду угоди про надання правової допомоги, доказів щодо поважності причин неприбуття у судові засідання, довіреність на представлення інтересів відповідачки іншими особами, місцевим судом вірно не була прийнята до уваги, оскільки строк її дії сплив 17.02.2014 року.

Безпідставними є посилання ОСОБА_2 про те, що банк передчасно звернувся до неї про стягнення кредитної заборгованості, оскільки кредитний договір діє до 29.02.2016 року.

Відповідно до п.1.3 генеральної угоди вразі порушення боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого договорами та розділом 1 генеральної угоди більш ніж на один день, уся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення (2-й день), вважається просроченою, а тому банк має право вимоги повернення виниклої заборгованості за кредитним договором.

Посилання апелянта на ту обставину, що замість підпису голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Дубілета О.В. у генеральній угоді мається відтиск незрозумілого штампу та підпис експерта, щодо якого відсутні дані з приводу його повноважень, а тому вказаний договір може бути визнаний недійсним не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції, так як на даний час генеральна угода є чинною, а вимога про визнання її недійсною не заявлялася.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, сторони виконували умови договору, зокрема, відповідачка частково сплачувала заборгованість за угодою: 21.06.13 року-314, 57 грн.; 31.07.13 року-121,91 грн.; 19.12.2013 року - 330 грн.; 22.01.14 року - 330 грн.

Вказана обставина, крім іншого, також спростовує доводи апелянта щодо недоведеності отримання нею коштів за договором, наданий позивачем розрахунок є чітким та зрозумілим.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що приєднані позивачем до позовної заяви документи не завірені належним чином.

Так, як вбачається з наданих банком копій документів, що маються у матеріалах справи, дані копії завірені належним чином, зокрема, штампом банку «З оригіналом згідно» та підписом представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Кашаєвої О.Г., при цьому, відсутність назви її посади та дати засвідчення копії не може бути підставою для відхилення наданих копій документів, як доказів у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України подання копій письмових доказів не може бути безумовною підставою для відмови в позові; надання копій письмових доказів не свідчить про те, що вони є неналежними та недопустимими.

З огляду на наведене та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов'язок спростувати той факт, що надані суду ПАТ КБ «Приватбанк» копії документів є неналежними та недопустимими.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що клопотання про витребування та дослідження оригіналів вказаних документів відповідач не заявляла як у суді першої, так і апеляційної інстанції, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи як у суді першої, так і апеляційної інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль