АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/2557/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Бартащук Л.П.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7117/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Ратнікової В.М.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернулась в січні 2015 року.

Зазначала, що перебувала в шлюбі з відповідачем з жовтня 2003 року по червень 2010 року, від якого сторони мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею.

Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Позивачка також зазначила що відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, а тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення в частині визначення розміру аліментів та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона забов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відповідач маючи неповнолітню дитину, неналежно виконує свої обов'язки щодо її утримання, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі ј частки усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач зазначав, що судом не було враховано того факту, що на його утриманні, окрім іншої малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ще перебуває непрацездатний батько, а тому визначений судом розмір аліментів повинен бути зменшений.

Натомість ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції з урахуванням всіх обставин справи вірно був визначений розмір аліментів, а саме 1/4 частки усіх видів його доходу щомісячно.

Крім того суд враховує, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 грн., з 1 грудня - 1455 грн.

Колегія суддів також виходить з того що відповідач за законом зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина, він є працездатним, за станом здоров'я в змозі працювати та отримувати дохід, який би дозволив йому як батьку утримувати своїх неповнолітніх дітей та свою сім'ю в цілому

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: