Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Київського району м. Полтави в інтересах ОСОБА_4 до Полтавської державної аграрної академії про стягнення заборгованості із заробітної плати за касаційною скаргою Полтавської державної аграрної академії на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року прокурор звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 травня 2015 року ОСОБА_4 звільнено з посади молодшої сестри-прибиральниці відокремленого підрозділу санаторію-профілакторію Полтавської державної аграрної академії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При її звільненні відповідачем було нараховано, проте не виплачено заборгованість із заробітної плати у розмірі 6 389 грн 18 коп., яку прокурор просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 2 вересня 2015 року, позов прокурора задоволено. Стягнуто з Полтавської державної аграрної академії на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати у розмірі 6 389 грн 18 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі Полтавська державна аграрна академія, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що при звільненні ОСОБА_4 не були виплачені належні їй суми, що є порушенням її прав. Також суди вірно виходили з того, що санаторій-профілакторій, з якого було звільнено ОСОБА_4, є відокремленим структурним підрозділом Полтавської державної аграрної академії та не має усіх необхідних ознак юридичної особи. Отже, нести відповідальність за невиплату заборгованості із заробітної плати має Полтавська державна аграрна академія, як головне підприємство.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Полтавської державної аграрної академії відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник