Єдиний унікальний номер 219/5620/2013-ц Номер провадження 22-ц/775/833/2015
Головуючий в I інстанції: Харченко О.П.
Суддя доповідач: Тимченко О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимченко О.О.

суддів Корчистої О.І., Осипчук О.В.

за участю секретаря: Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2013 року позивач ОСОБА_4 С,М. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який в подальшому неодноразово уточнював, збільшуючи розмір заявлених вимог, та зазначив , що в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала на розгляді кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_2 за ст. 125 ч. 2 КК України. По вказаній справі він був визнаний потерпілим та ним було заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

29 листопада 2012 року постановою суду провадження по зазначеній кримінальній справі було припинене у звязку із збігом строку давності, оскільки на момент розгляду справи з дня вчинення злочину пройшло 3 роки. Цивільний позов було залишено без розгляду. Під час розгляду кримінальної справи судом було встановлено, що 22 червня 2009 року приблизно о 08 годин 30 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_5, діючи умисно, знаходячись в стані алкогольного спяніння за адресою: Донецька область, Артемівський район, с. Нагорне, вул. Сосюри, 3 завдали ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Внаслідок дій відповідачів йому були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани тім'яної ділянки голови зліва, забиття лівої вушної раковини, забита рана 3-го пальця, правої кисті руки, а також синці по всьому тілу. З 24 червня 2009 року по 06 липня 2009 року він знаходився на лікуванні у лор. відділенні Артемівської міської лікарні № 2. З 06 липня 2009 року він був взятий на диспансерний облік лікаря невропатолога та направлений на консультацію до нейрохірурга та невролога і 18 липня 2009 року пройшов дослідження у вигляді компютерної томографії голови. За час проходження стаціонарного та амбулаторного лікування ним було витрачено 1 291 грн. 17 коп. на лікарські препарати, що підтверджується чеками та довідками. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду у сумі 2 000 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначив, що постановою Артемівського міськрайонного суду від 08 листопада 2012 року у кримінальній справі № 1-30-2012 за скаргою приватного обвинувачення ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3, останнього визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Судом встановлено, що 22 червня 2009 року ОСОБА_3 приблизно о 07 год. 30 хв., перебуваючи на присадибній ділянці будинку №3 по вул. Сосюри в с. Нагірне Артемівського району Донецької області, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, здійснив ціле направлену стрілянину з пневматичного пістолета марки WARNING калібру 4,5 мм. моделі «А-122» в ОСОБА_2, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, чим задав йому моральні страждання. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та витрати за правову допомогу у розмірі 2 000 грн..

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 205 (одна тисяча двісті пять) грн. 98 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З зазначеним рішенням не погодився ОСОБА_3 С,М. від нього надійшла апеляційна скарга в якій він ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_2 у бік збільшення, а також у повному обсязі стягнути витрати на правову допомогу, відмовити повністю ОСОБА_2 у задоволені його позову про стягнення моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Також з зазначеним рішення не погодився ОСОБА_2, приніс апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що не він ні його брат жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносили, а що саме він вчинив відносно нього злочин, судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_3 не надав жодного належного доказу на отримання ним тілесних ушкоджень та належних медичних документів.

Також з зазначеним рішенням не погодився відповідач - ОСОБА_1, приніс апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та задоволення позовних вимог ОСОБА_6 у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на аналогічні обставини зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, проти доводів апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 заперечував, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 заперечував, свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), яка мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 склались неприязні стосунки. За їхніми скаргами приватного обвинувачення були відкриті кримінальні справи щодо фактів заподіяння тілесних ушкоджень 22. 06.2009 року: відповідачу ОСОБА_2 - позивачем ОСОБА_3 кримінальна справа №1-30-2012 та позивачу і ОСОБА_3 відповідачами ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 кримінальна справа № 0503/7903/2012 -1/0503/809/2012. Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.10. 2012р. по кримінальній справі №1-30-2012 ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що 22.06.2009 року приблизно о 07.30. ,знаходячись на присадибній ділянці будинку №3 по вул. Сосюри у с. Нагірне Артемівського р-ну Донецької області , де діючи умисне, на ґрунті особистих неприязних стосунків здійснив цілеспрямовану стрільбу з пневматичного пістолету марки WARNING калібру 4,5 мм. моделі «А-122» по ОСОБА_2, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я у вигляді рани в лівій пахвовій області. Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.10.2012 року по кримінальній справі № 0503/7903/2012 -1/0503/809/2012, 22.06.2009 року приблизно о 08 годин 30 хвилин ОСОБА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_2 ОСОБА_8, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного спяніння за адресою: Донецька область, Артемівський район, с. Нагірне, вул. Сосюри, 3 шляхом незаконного проникнення на територію приватної власності ОСОБА_10, внаслідок неприязних стосунків із ОСОБА_3 нанесли останньому не менш 10 ударів по тулубу кулаками рук (кожен по 5) : по обличчю, плечам, грудній клітці, по спині та ногам, а потім, наздогнавши ОСОБА_3 знов нанесли не менш 10 ударів кулаками в область голови та в область обличчя, вух, тімені, потилиці, а ОСОБА_2 також наніс два удари каменем по голові, причинивши тілесні ушкодження у вигляді у вигляді забитих ран в області потилиці та на тильній поверхні правої кисті та струс головного мозку ,які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров я. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2012 року підсудних ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у звязку із збігом строку позовної давності, а провадження по кримінальній справі закрито. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2012 року підсудного ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у звязку із збігом строку позовної давності, а провадження по кримінальній справі закрито. Обидві постанови набрали законної сили та ніким не оскаржувались.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на вимоги ст. 23, 1166,1167 ЦК України та виходив з того, що протиправними діями ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9, ОСОБА_3 завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню винними особами.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 ОСОБА_9 першої інстанції послався на вимоги ст. 23, 1167 ЦК України та виходив з того, що протиправними діями ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_8, завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню винною особою.

Таки висновки суду є правильним, відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом вірно встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9, ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження, що на лікування останнім було витрачено 1205,98 грн. та, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ОСОБА_3, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 в цій частині є необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Вимогами ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦП України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд першої інстанції, враховуючи вимоги закону, встановлені у справі обставини, обсяг страждань, які зазнав позивач ОСОБА_3 у звязку з пошкодженням здоровя, принципи розумності та справедливості обґрунтовано стягнув з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 3000 гривен., доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 в цій частині також є необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Також обґрунтованим є висновок суду щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 3000 грн., оскільки судом вірно встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_8 завдано моральну шкоду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують.

Безпідставними є і доводи апеляційних скарг ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_2 ОСОБА_9, щодо оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Суд дав оцінку поясненням свідків, допитаних в судовому засіданні і доказів того, що такі пояснення судом були викладені у невідповідності з їх змістом, зафіксованим на технічному засобі, сторонами не надано. Зауважень на журнал судового засідання не принесено.

Згідно ж ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_2 ОСОБА_9 про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для іншого висновку, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_2 ОСОБА_9 не надано.

Під час вирішення заявленого позову суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, дав їм належну правову оцінку.

Проте відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не врахував, що ст.88 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат з кожного із відповідачів в частині задоволення позовних вимог, та помилково ухвалив рішення про їх стягнення в солідарному порядку, тому апеляційний суд вважає за необхідне стягнути по 114 ,70 грн. з ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_2 ОСОБА_9 за вимоги майнового характеру та по 114,70 грн. з кожного за вимоги немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене колегія судді вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, скасувати рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 на користь держави судового збору та ухвалити нове про пропорційне присудження судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять девять ) гривен 40 копійок з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий Тимченко О.О.,

Судді: Корчиста О.І.

ОСОБА_12