АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/435/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/621/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача.

17 березня 2015 року в судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача в її користь на утриманнядоньки аліменти, визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягувати на її утримання аліменти в розмірі 300 грн. до досягнення дитиною 3 років.

Рішенням Гусятинського районного суду від 24 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти, визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з часу набрання чинності рішення суду та до досягнення донькою трирічного віку.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держбюджету Гусятинського району судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів на меншу дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 грн. на 350 грн., щоб не робити різниці між меншою дочкою і старшою ОСОБА_4, 27.09.2008 року нородження, на яку він сплачує аліменти в розмірі 350 грн.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд ухвалив необґрунтоване рішення, не з'ясувавши усіх обставин справи, що мають значення для справи, а саме його безробітність та важке матеріальне становище.

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлений про день та час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступних мотивів.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки, чим порушує її права, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія апеляційної інстанції, оскільки вони достатньо мотивовані, підтверджені доказами наявними в матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

В силу вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серї НОМЕР_2 від 07.05.2013 року.

Від даного шлюбу у подружжя народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Постолівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області від 06 грудня 2013 року.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, а відповідач належним чином добровільно не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги, яка була б достатньою для задоволення першочергових витрат на дитину - харчування, забезпечення одягом, предметами побуту та інших розумних потреб дитини у її житті та розвитку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами врахував, що на утриманні відповідача є ще одна неповнолітня дитина і прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути аліменти в користь позивачки у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягають застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма