Справа № 162/970/15-ц
Провадження № 2/162/171/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Оласюк Л.П.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Любешівської державної районної адміністрації Волинської області - Токаря А.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позов вмотивовано тим, що позивач доводиться бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає з нею. Відповідач ОСОБА_3 не цікавляться вихованням доньки, участь в її утриманні бере лише сплатою аліментів, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що ОСОБА_5 ще з дитячого садочку проживає з нею, за цей час батьки не визначились щодо виховання та утримання дитини. Відповідач вихованням дитини не займався.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив. Зазначив, що недостатньо піклувався та спілкувався з дитиною через напружені стосунки з ОСОБА_6. Звернув увагу, що рішенням суду про розірвання його шлюбу встановлено місце проживання дитини з її матір'ю. Разом з тим, надалі має намір більш інтенсивніше її залучати у свою сім'ю. Дарина любить його малолітнього сина від іншого шлюбу тощо.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Любешівської державної районної адміністрації Волинської області - Токар А.В. вважає, що у позові ОСОБА_2 слід відмовити. При підготовці висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 було встановлено, що відповідач недостатньо цікавився вихованням доньки ОСОБА_5 через тривалі напружені стосунки з ОСОБА_6. та її родиною. Крім цього, йому відомо про намір позивача та його нинішньої дружини прийняти ОСОБА_5 у свою сім'ю.

Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3

Згідно з довідкою Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 462 від 20 лютого 2015 року ОСОБА_5 проживає з бабусею ОСОБА_2

У характеристиці з місця навчання ОСОБА_5 зазначено, що вихованням дівчинки займається бабуся.

По місцю роботи та проживання відповідач ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6. про розірвання шлюбу визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір'ю.

Відповідач ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання ОСОБА_5

Любешівська державна районна адміністрація Волинської області як орган опіки та піклування у своєму висновку від 29 травня 2015 року зазначила про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5

Допитана як свідок малолітня ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що ОСОБА_3 не цікавиться її навчанням. Останній раз була у нього вдома на день народження (у листопаді). Через те, що батько недостатньо з нею спілкується, вона на нього ображена. Разом з тим, дружина ОСОБА_3 ставиться до неї добре.

Відповідно до частин 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України (далі -- СК) при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК встановлено, що батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у будь-якому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості тощо.

Аналізуючи наведене, слід констатувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, та застосовується за умови винної поведінки батьків з дотриманням, насамперед, прав та інтересів дитини.

Відповідач хоч і в недостатній мірі, однак брав участь у вихованні та утриманні доньки, має намір налагодити з нею емоційний контакт, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання тощо. Суд також враховує, що неналежне виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо ОСОБА_5 є наслідком складних, конфліктних стосунків з матір'ю дитини та родиною останньої.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5

У зв'язку з відмовою у позові відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, які понесла ОСОБА_2, стягненню з ОСОБА_3 не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 19, 150, 164 СК, статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», статті 6 Декларації прав дитини, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук