У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення курсової різниці за боргом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення курсової різниці за боргом у розмірі 63 816 грн 30 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 28 лютого 2012 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір про поворотну фінансову допомогу на суму 35 000, 00 доларів США на придбання житла. 16 січня 2013 року відповідачем було повернуто 11 000,00 доларів США. Залишок боргу за договором склав 24 000 доларів США.

Пунктом 3 договору передбачена 10% річна ставка за користування позиченими коштами, оплата повинна була здійснюватися до 10-го числа місяця. Згідно з договором відповідач мала повернути грошові кошти до 28 лютого 2014 року, але цього не відбулося, сплати процентів за користування коштами також не здійснювалося.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу було задоволено частково. Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 311 714 грн 40 коп., 3 % річних 4 662 грн 90 коп., а також судовий збір 3 654 грн, а всього 320 031 грн 30 коп.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено.

Під час винесення судового рішення суд встановив суму у гривневому еквіваленті на дату винесення рішення.

ОСОБА_5 отримала від позивача суму у доларах США, а з моменту передачі коштів від позивача ОСОБА_5, курсова різниця гривні до долара США значно збільшилася і на даний час також не є стійкою. На дату винесення рішення, судом було розраховано еквівалент виплати суми боргу із зазначенням курсу гривні до долара США, у розмірі 12 грн 98 коп. за один долар США.

Після винесення даного рішення ОСОБА_5 погасила частину боргу, що підтверджується розписками. Наприкінці 2014 року, ОСОБА_5 сплатила позивачу суму боргу у розмірі 11 750 доларів США. ОСОБА_4 написав розписку про отримання від відповідачки суму боргу у розмірі 120 000 грн та за погодженням сторін ця сума була еквівалентна 6 000 доларів США.

Таким чином, станом на 23 березня 2015 року, ОСОБА_5 має заборгованість перед ОСОБА_4 у розмірі 6 250 доларів США.

Станом на 23 березня 2015 року офіційний курс гривні відносно долара США становить − 2 319,0613 грн за 100 доларів США.

Отже, на день складання даної позовної заяви заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 за договором позики складає 6 250 доларів США, що еквівалентно 144 941 грн 30 коп. У зв'язку з тим, що виконавчий лист, який був виданий 17 вересня 2014 року, був виданий на всю суму заборгованості, позивач на момент подачі даної позовної заяви просить стягнути з ОСОБА_5 не сплачену по заборгованості курсову різницю.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із тог, що заявлений позов є фактично коригуванням суми стягнення, визначеної у гривневому еквіваленті за рішенням від 17 вересня 2014 року, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко