АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1381/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46, 48 Кіхтенко Н. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 11.08.2014 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на утриманні позивачки. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач належним чином не виконує обов'язки по утриманню позивачки та їх спільної дочки, не надає матеріальної допомоги, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення їх дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнення аліментів розпочато з часу звернення позивача до суду, тобто з 15.01.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини, що мають істотне значення для справи та його заперечення проти позову, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.08.2014 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини (а.с. 13).

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку, та потребує такого утримання, а відповідач спроможний надавати допомогу, оскільки є працездатним та інших осіб на утриманні не має.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Однак, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не повно з'ясовано всі обставини справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 31.03.2015 року подав до суду заперечення проти позову, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні (а.с. 17-18).

17.04.2015 року ОСОБА_6 подав до суду заяву про підтримання позовних вимог (хоча по справі він є відповідачем) та розгляд справи без його участі, на підставі якої, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі (а.с. 27).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що зазначену заяву він написав так, як йому порадили працівники суду, не передбачаючи, що вона суперечить його запереченню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту цього положення випливає, що суд може прийняти одне з трьох можливих рішень: стягнути аліменти у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або застосувати змішаний спосіб стягнення. Таким чином, у законі міститься альтернативний варіант визначення розміру аліментів. Колегія суддів приходить до переконання, що право вибору варіанту стягнення аліментів належить позивачеві, який формулює свої позовні вимоги у позовній заяві.

Враховуючи те, що відповідач на даний час не працює, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції слід зменшити з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму.

Так, відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В даному ж випадку стягуються аліменти проводиться на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів п'ятдесят відсотків;

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що визначення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходів відповідача не буде суперечити положенням Закону України «Про виконавче провадження» та не порушить права сторін і їх неповнолітньої дитини, оскільки відрахування зі сплати аліментів складатимуть 50 % доходів відповідача (1/4 + 1/6 = 1/2).

З огляду на викладене, з врахуванням того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, мається невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє частково, рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року змінює в частині визначення розміру аліментів, що підлягає до стягнення, зменшивши їх з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів відповідача. Виключає з частини другої резолютивної частини рішення слова «але не менше 30 % прожиткового мінімуму». В решті частини рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дружини - змінити в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_6 на утримання дружини ОСОБА_7 до досягнення дитиною трирічного віку, зменшивши розмір стягнення аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно.

Виключити з частини другої резолютивної частини рішення слова «але не менше 30 % прожиткового мінімуму».

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :