Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Буцмак Ю. Є., при секретарі Кузьменко Т. Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Козоріз І.В., представника третьої особи Комаровського Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Києво-Святошинського району Київської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2011 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. відносно нього порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 23 лютого 2012 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. його було притягнуто як обвинуваченого і пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 23 лютого 2012 р. йому обрано запобіжний захід у вигляді підписка про невиїзд. 5 березня 2012 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. його притягнуто як обвинуваченого і пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 17 березня 2012 р. прокурором Києво-Святошинського району Київської області затверджено обвинувальний висновок у кримінальній справі № 63-3145 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та направлено кримінальну справу до Васильківського міськрайонного суду Київської області. 30 грудня 2013 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області постановив вирок, яким його за ч. 2 ст. 367 КК України визнано невинним і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Застосований до нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2014 р. вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2013 р., залишений без змін та набрав законної сили. Він в період з 26 вересня 2011 р. по 4 березня 2014 р. (29 місяців і 9 днів), перебував під слідством і судом по обвинуваченню у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п'яти років, з урахуванням мінімального розміру заробітної плати, розмір відшкодування моральної шкоди складає 35687,40 (1218х29=35322)+(1218:30х9=365,40). Незаконними рішеннями, діями держава в особі органу досудового слідства та державного обвинувачення - Прокуратури Києво-Святошинського району Київської області, йому завдано моральної (немайнової) шкоди внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Він зазнав моральних страждань, його нормальні життєві зв'язки з родиною та друзями були порушені, після набрання законної сили виправдувальним вироком він був вимушений фактично заново організовувати своє життя, відновлювати ділову та особисту репутацію. Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за кримінальною статтею і пред'явленням обвинувачення у вчиненні службового злочину були зганьблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та діловій репутації як державного службовця, громадського діяча. Та обставина, що відносно нього було порушено кримінальну справу, погано вплинула на його відносини із дружиною та дітьми і на цьому ґрунті розпалась його сім'я. Отримав душевні і фізичні страждання, котрі він переніс у зв'язку із протиправними діями працівників прокуратури відносно нього, неодноразових явок до судових засідань. Через постійне нервування викликане допитами, перевірками його майнового стану, арештом майна, він неодноразово звертався до лікарів з приводу погіршення стану його здоров'я. Підписка про невиїзд обмежувала його право на пересування, можливості вільного обрання місця проживання, що також спричинило вимушені зміни у звичайному житті, пов'язані з необхідністю брати участь у слідстві та суді у якості звинуваченого та зазнавати інших вимушених незручностей. Позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 500000 грн. шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просить у його задоволені відмовити.

Представник третьої особи в суді щодо задоволення позову заперечує, просить у його задоволені відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, кримінальну справу № 1008/2775/12 (провадження 1кп/362/168/13) в трьох томах, покази свідків, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.ст. 58-60,10 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.ст. 3,56 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 2, ч. 5,6 ст. 4, ч 2,3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Судом досліджені:

Копія постанови старшого слідчого прокуратури Києво-Святошинського району про порушення кримінальної справи від 26.09.11 відносно ОСОБА_1 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Кримінальну справу № 63-3145, порушену 21.04.2011 за фактом службової недбалості службовими особами ВДВС Києво-Святошинського району за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, об'єднано із кримінальною справою порушеною щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України;

Копія постанови старшого слідчого прокуратури Києво-Святошинського району від 23.02.2012 р. та від 05.03.2012 р. про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як обвинуваченого і пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, про що йому оголошено;

Копія обвинувального висновку у кримінальній справі № 63-3145 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Додатки до обвинувального висновку. Довідка про рух кримінальної справи № 63-3145;

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2013 р. ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 367 КК України визнано невинним і по суду виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_1 відмовлено. Застосований до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд-скасовано. Скасовано арешт на майно ОСОБА_1, накладений постановою ст. слідчого прокуратури Києво-Святошинського району 23.02.2012 р.;

Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 04.03.2014 р. Апеляції прокурора та потерпілого ОСОБА_6 залишено без задоволення;

Ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2014 р. Касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2014 р. щодо ОСОБА_1 залишено без змін;

Копія амбулаторної картки, трудової книжки ОСОБА_1;

Копія свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.;

Матеріали кримінальної справи № 1008/2775/12 (провадження 1кп/362/168/13) в трьох томах.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працювала разом із позивачем. Вона знала його сімейне становище. Коли почалися події пов'язані із розслідуванням відносно нього кримінальної справи, ОСОБА_1 почав відпрошуватися із роботи, відпрошувався щомісячно протягом трьої років. Коли приїздив на роботу був роздратований скаржився на стан здоров»я, знає, що у нього почалися натягнуті стосунки із дружиною, т.я. чула це під час розмови по телефону ОСОБА_1 із своєю дружиною. У серпні 2013 р. ОСОБА_1 звільнився із роботи за згодою сторін. Він неодноразово іздив до Києва і Василькова, через те, що його викликали у зв'язку із розслідуванням відносно нього кримінальної справи. Про те, що його викликали коли вона була у відпустці по догляду за дитиною, вона знає зі слів бухгалтера, з яким підтримувала стосунки по телефону;

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона перебувала у шлюбі з позивачем з 1.12.2005 р. до грудня 2011 р. Відносно кримінальної справи порушеної відносно ОСОБА_1 може повідомити, що приїжджали різні люди із правоохоронних органів і допитували його. Він хвилювався, скаржився на болі голови, серця, у нього терпли руки. Це вплинуло на його здоров»я. Вона підтверджує, що ОСОБА_1 приймав ліки, щоб заспокоїтися, зняти болі.

Сімейне життя між ними припинилося не через порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи. Відносно ОСОБА_1 був обраний запобіжний захід, за яким він не міг виїжджати за межі Київської області. Із порушенням кримінальної справи ритм життя ОСОБА_1 змінився через те, що він вимушений був відпрошуватися із роботи, іздити на виклики до Києва. У ОСОБА_1 був присутній страх у зв'язку із порушенням відносно нього кримінальної справи та наслідками пов'язаними із цим.

Судом встановлено, що 26 вересня 2011 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 23 лютого 2012 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. ОСОБА_1 було притягнуто як обвинуваченого і пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 23 лютого 2012 р. позивачу обрано запобіжний захід у вигляді підписка про невиїзд. 5 березня 2012 р. слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Нагорним А.А. ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого і пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. 17 березня 2012 р. прокурором Києво-Святошинського району Київської області затверджено обвинувальний висновок у кримінальній справі № 63-3145 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та направлено кримінальну справу до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті. 30 грудня 2013 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області постановив вирок, яким позивача за ч. 2 ст. 367 КК України визнано невинним і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Застосований до нього запобіжний захід у вигляді підписка про невиїзд скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2014 р. вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2013 р., залишений без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2014 р. касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2014 р. щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень.

Позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду за період з 26 вересня 2011 р. по 04 березня 2014 р. як зазначає за 29 місяців 9 днів в розмірі 500000 грн.

При цьому суд зазначає, що фактично позивач перебував під слідством і судом значно триваліший період, у т.ч. в період розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 20.11.2014 р.) касаційної скарги прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду від 30.12.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04.03.2014 р.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено (з огляду на наведене та враховуючи позовні вимоги, про період протягом якого позивач вважає йому завдано моральну шкоду), що позивачу протягом з 26 вересня 2011 р. по 04 березня 2014 р., який становить 29 місяців 7 днів, заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, моральних втратах, яких він зазнав внаслідок незаконних дій прокуратури, незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності - 23.02.2012 р., 05.03.2012 р., застосування запобіжного заходу у виді підписка про невиїзд - 23.02.2012 р., що призвело до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стану здоров»я, відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 має у зв'язку із постановленням виправдувального вироку, скасуванням запобіжного заходу, наявності моральної шкоди, протиправності дій прокуратури, причинного зв'язку між шкодою і протиправністю дій прокуратури.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій прокуратури, якою позивач обвинувачувався у вчинені злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, який віднесений до категорії середньої тяжкості з необережності, вид запобіжного заходу - підписка про невиїзд, який обмежував право позивача на вільне пересування, безперешкодно покидати місце свого проживання без дозволу, тривалість незаконних дій прокуратури, характер, обсяг, глибину душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров»я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивачу в сумі 71212 грн. 40 коп., відповідає вимогам розумності,виваженості та справедливості.

Суд при цьому виходить із наступного розрахунку: 2 (два) розміри мінімальної заробітної плати на час розгляду судом справи, за кожний місяць, періоду протягом якого позивачу було завдано моральну шкоду, а саме з 26 вересня 2011 р. по 04 березня 2014 р., що складає 2х1218 грн. = 2436 грн. х 29 місяців = 70644 грн., 1218 грн.:30 днів=40,60 грн.х7 днів=284 грн. 20 коп.х2=568,40 грн., а всього 71212 грн. 40 коп. = (70644 + 568,40).

Суд вважає необхідним, розумним, виваженим, справедливим застосування 2 кратного розміру мінімальної заробітної плати при визначенні грошового розміру моральної шкоди враховуючи те, що позивач обвинувачувався у вчинені злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, який віднесений до категорії середньої тяжкості з необережності, відносно нього був обраний запобіжний захід - підписка про невиїзд, який обмежував право позивача на вільне пересування, тривалість незаконних дій прокуратури, характер, обсяг, глибину душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров»я, який погіршився, вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, що сталися, ступінь зниження його ділової репутації як державного службовця, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд вважає доводи позивача, щодо іншої суми моральної шкоди, є необґрунтованими, оскільки останнім не надано належних, допустимих та переконливих доказів (не доказано), що його стан здоров»я був близьким до критичного, його життєві зв»язки із родиною були порушені, завдано непоправної шкоди його престижу та діловій репутації як громадського діяча, під час слідства та судового розгляду по місцю його роботи колеги обговорювали його патологічні кримінальні нахили.

При цьому суд зазначає, що позивач не заявляв клопотання про проведення по справі судово-психологічної експертизи для визначення розміру завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Суд зазначає, що моральна шкода в сумі 71212 грн. 40 коп. підлягає стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача.

За таких обставин суд вважає позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 1 ЦПК України, ст.ст. 3,16 ЦК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Загальними засадами цивільного законодавства є: 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3,56 Конституції України, ст.ст. 3,16,1176 ЦК України, ст.ст. 1,2,4,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», керуючись ст. ст. 1,3,10,58-60,208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Києво-Святошинського району Київської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури, задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 71212 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю. Є. Буцмак

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області