АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/4232/15 Головуючий 1-ї інстанції Матвієвська Г.В.
Справа № 2-644/4076/13 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКреди Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «ПроКедит Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по вул. Венгеровського, 13 в м. Харкові та виселення його з цього будинку з припиненням права власності та зобов'язання передати всі речі, необхідні для доступу до нерухомого майна.

В обґрунтування позову посилався на те, що у грудні 2005 року між сторонами була укладена рамкова угода, відповідно якої Банк зобов'язався здійснювати кредитування відповідача в межах ліміту 500 000 доларів США строком до 240 місяців.

На підставі та в межах рамкової угоди у грудні 2007 року сторони уклали договір про надання траншу (далі Кредитний договір 1) згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 300 000 доларів США на строк користування 40 місяців зі сплатою 16% річних.

У червні 2008 року на підставі та в межах рамкової угоди сторони уклали договір про надання траншу ( далі Кредитний договір 2) згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 50 000 доларів США на строк користування 120 місяців зі сплатою 12,75% річних.

У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань відповідачем по рамковій угоді та кредитним договорам, утворилась заборгованість.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 14 січня 2013 року позов Банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручителя) про солідарне стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання траншу від 07.12.2007 року в сумі 2 576 956 грн. та за договором про надання траншу від 27.06.2008 року в сумі 380 789,87 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, проте не виконано і заборгованість залишається непогашеною.

Станом на дату подання позову, розмір заборгованості за договорами становить 10 414 108,48 грн. та 1 563 090,49 грн. відповідно.

В забезпечення виконання зобов'язань по рамковій угоді та укладених на її підставі договорів про надання траншу, 07 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано житловий будинок №2 загальною площею 376,70 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га по вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району.

У зв'язку з розширенням території міста Харкова та зміною підпорядкування окремих об'єктів на місцевості, зазначені нерухомі об'єкти були віднесені до території міста Харкова та їм присвоєно поштову адресу по вул. Венгеровського,13

Представник відповідача проти позову заперечував, оскільки позивач не довів відповідність предмету іпотеки та об'єкту права власності відповідача, на яке пропонується звернути стягнення, а також не надав суду висновку про вартість цього майна.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.

З урахуванням вимог процесуального закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи узадоволенні позову, суд виходив з того, що розмір земельної ділянки, який є предметом іпотеки та загальна площа житлового будинку, який також є предметом іпотеки по вул. Венгеровського,13 у м.Харкові не відповідають документам наданим позивачем. Крім того Банк не надав матеріалів про проведення оцінки іпотечного майна.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов*язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов*язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Частиною 3 ст. 36 цього Закону визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому ст. 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст. 38 Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним колегія суддів виходить із того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Отже, заявлені позивачем вимоги є належним способом захисту.

Судом встановлено, що 02 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_1 була укладена рамкова угода № 6048, відповідно якої Банк зобов'язався здійснювати кредитування відповідача в межах ліміту 500 000 доларів США строком до 240 місяців (а.с.13-21).

На підставі та в межах рамкової угоди 07 грудня 2007 року сторони уклали договір про надання траншу (далі Кредитний договір 1) згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 300 000 доларів США на строк користування 120 календарних місяців зі сплатою 12,75% річних (а.с.22-23).

27 червня 2008 року на підставі та в межах рамкової угоди сторони уклали договір про надання траншу ( далі Кредитний договір 2) згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 50 000 доларів США на строк користування 40 календарних місяців зі сплатою 16 % річних (а.с.32-33).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 14 січня 2013 року позов Банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручителя) про солідарне стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання траншу від 07.12.2007 року в сумі 2 576 956 грн. та за договором про надання траншу від 27.06.2008 року в сумі 380 789,87 грн. (а.с.75-85).

Зазначене рішення суду набрало законної сили, проте не виконано і заборгованість залишається непогашеною.

У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань відповідачем по рамковій угоді та кредитним договорам, утворилась заборгованість, яка на момент предявлення позову становить 10 414 108,48 грн. та 1 563 090,49 грн. відповідно.

Для забезпечення виконання зобов'язань по рамковій угоді та укладених на її підставі договорів про надання траншу, 07 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано житловий будинок № 2 загальною площею 376,70 кв.м. та земельну ділянку площею 0,012 га по вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району. Заставна вартість майна визначена у розмірі 1 590 750,00 грн. (а.с.40-45).

Тобто предметом іпотеки є земельна ділянка та житловий будинок по вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району.

У зв'язку з розширенням території міста Харкова та зміною підпорядкування окремих об'єктів на місцевості, зазначені нерухомі об'єкти були віднесені до території міста Харкова та їм присвоєно поштову адресу по вул. Венгеровського,13 (а.с.70-73).

Відмовляючи узадоволенні позову, суд виходив з того, що розмір земельної ділянки, який є предметом іпотеки по вул. Венгеровського,13 у м.Харкові не відповідають документам наданим позивачем.

Дійсно, як вбачається із тексту договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 07.12.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, останній придбав у власність земельну ділянку площею 0,01200 га, що розташована по вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району (а.с.61-62).

Проте в п.3 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що вказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ХР-25-94-79302, виданого Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області 09.04.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 970, кадастровий номер :00:002:0017.

Із Державного акту на право приватної власності на землю, серія ХР-25-94-79302, виданого Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області 09.04.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 970, кадастровий номер :00:002:0017 та схеми зовнішніх меж вбачається, що площа земельної ділянки, яку придбав у власність ОСОБА_1А становить 0,1200 га (а.с.63-64).

Із тексту договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного 07.12.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вбачається, що останній придбав у власність всю земельну ділянку, яка належить ОСОБА_3, а не її частину. Незмінність кадастрового номера спірної земельної ділянки також свідчить про те, що ОСОБА_1 придбав у власність усю земельну ділянку, а не її частину.

Із схематичного плану земельної ділянки садибного житлового будинку, який належить ОСОБА_1 по вул..Венгеговського, 13 у м.Харкові вбачається, що він відповідає розмірам указаним у Державному акті на право приватної власності на землю, серія ХР-25-94-79302, виданого Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області 09.04.1998 року (146-147).

Та обставина, що в договорі іпотеки та договорі купівлі продажу земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_4, допущена технічна описка відносно розміру земельної ділянки підтверджується особистими поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_4 Проте внести зміни в указані документи без згоди та присутності ОСОБА_1 вона позбавлена можливості. (а.с.202, 231).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0.1200 га, а не 0.01200 га, як помилково указано в договорі іпотеки та договорі купівлі-продажу земельної ділянки, а тому вказана помилка не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Не можна також погодитись з висновком суду про те, що загальна площа житлового будинку, який також є предметом іпотеки по вул. Венгеровського,13 у м.Харкові не відповідають документам наданим позивачем.

Із договору іпотеки, який також посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4, в іпотеку було передано житловий будинок № 2 загальною площею 376,70 кв.м. по вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району (а.с.40-45).

Проте, як вбачається із порівняльного аналізу технічних паспортів на спірний житловий будинок від 25.12.2007 року (на момент посвідчення договору іпотеки) та від 15.10.2013 року розмір житлового будинку є незмінним, проте в експлікації технічного паспорту від 25.12.2007 року помилково вказано, що загальна площа приміщення під № 8, розміром 5,37 на 4,74, становить 50,90 кв.м, в той час як у технічному паспорті від 15.10.2013 року вказана помилка виправлена і площа вказана правильно 25,5 кв.м. Крім того, в експлікації технічного паспорту від 25.12.2007 року не вказана веранда 1 площею 7,8 кв.м., яка існувала на той час, а у технічному паспорті від 15.10.2013 року веранда 1 площею 7,8 кв.м значиться її розмір зарахований у загальну площу ( а.с.52-58,203-206).

Тобто у технічному паспорті від 15.10.2013 року вказані недоліки техніка КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» усунуті і правильно визначено загальну площу спірного будинку, яка складає 366,7 кв.м.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та застереження про задоволення вимог іпотеко держателя в даному спорі визначений в розділі 6 та 7 договору іпотеки.

Так, відповідно до пункту 7.1.1 договору іпотеки, у випадку набуття прав звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель вправі на власний вибір задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель вправі самостійно визначити субєкта оціночної діяльності, та укласти з ним відповідний договір, для встановлення вартості предмета іпотеки, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотеко держателя.

Разом із тим, в частині 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто, шляхом позасудового врегулювання). При цьому, правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі), що і має місце в спірному випадку.

Наведеними вище нормами права не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі, іпотекодержатель на підставі частини 2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна складених субєктом оціночної діяльності ПП»СВ Девелопмент», ринкова вартість майна - житлового будинку № 13 площею 366,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1200 га по вул..Венгеровського у м.Харкові (раніше вул. Олімпійській, с. Логачівка Харківської області Харківського району), які є предметом іпотеки станом на дату оцінки - 30 червня 2015 року року, становить 2 597 034 грн. та 252 184 грн. відповідно.

Матеріали справи свідчать про те, що в спірному будинку зареєстрований ОСОБА_1 ( а. с. 159).

При цьому, задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням ч. 2 ст. 39 Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відтак, відповідач ОСОБА_1 підлягає виселенню із спірного житлового будинку, разом з іншими мешканцями, які проживають разом з ним.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача, або інших осіб, які користуються спірними приміщеннями передати ключі, інформацію(коди засобів сигналізації), прилади, необхідні для вільного доступу до житлового будинку, оскільки будь-яких доказів наявності у будинку вказаних приладів суду не надано.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №6048 від 07 грудня 2005 року та укладених на її підставі Договору про надання траншу №2.24382/6048 від 07.12.2007 року, заборгованість за яким складає 10 414 108,48 грн. та Договору про надання траншу №2.27709/6048 від 27.06.2008 року, заборгованість за яким складає 1 563 090,49 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відповідно до Договору іпотеки №6048-ДІ-4 від 07 грудня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №4633, шляхом набуття Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», ЄДРЮОтаФОП 21677333 права власності на житловий будинок, загальною площею 366,70 кв.м., житловою площею 117,20 кв.м., з надвірними будівлями, розташовані за адресою місто Харків, вулиця Венгеровського, будинок 13 та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :00:002:0017, що розташована за адресою м. Харків,вул.. Венгеровського, буд. 13 (колишня вул. Олімпійська, буд. 2, в сел. Логачівка Харківського району, Харківської області), за заставною вартістю, що становить 1 590 750,00 грн., яка була визначена сторонами при укладенні Договору іпотеки № 6048-ДІ-4 від 07 грудня 2007року, вартістю на день ухвалення рішення відповідно звіту про оцінку майна від 30.06.2015 року: земельної ділянки загальною площею 0,1200 га у сумі 252 184 грн. і житловий будинок, загальною площею 366,70 кв.м., житловою площею 117,20 кв.м., з надвірними будівлями, розташовані за адресою місто Харків вулиця Венгеровського, будинок 13 у сумі 2 597 034 грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1., РНОКПП в НОМЕР_1) на житловий будинок, загальною площею 366,70 кв.м., житловою площею 117,20 кв.м., з надвірними будівлями, розташовані за адресою місто Харків, вулиця Венгеровського, будинок 13, та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :00:002:0017, що розташована за адресою м. Харків, вул. Венгеровського, буд. 13 (колишня вул. Олімпійська, буд. 2, в сел. Логачівка Харківського району, Харківської області).

Визнати за Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», ЄДРЮОтаФОП 21677333, право власності на:

- житловий будинок, загальною площею 366,70 кв.м., з надвірними будівлями, розташовані за адресою місто Харків, вулиця Венгеровського, будинок 13;

-земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номері :00:002:0017, що розташована за адресою місто Харків, вулиця Венгеровського, будинок 13 (колишня вул. Олімпійська, буд. 2, в сел. Логачівка Харківського району, Харківської області).

Виселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 із житлового будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Венгеровського, будинок 13 (колишня вул. Олімпійська, буд. 2, в сел. Логачівка, Харківського району, Харківської області), та всіх його мешканців.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: