АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1379/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М., Тичкової О.Ю.

за участі секретаря - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в якому просили зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди та забезпечити умови щодо безконфліктного спілкування ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити порядок участі спілкування ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, без присутності матері ОСОБА_2 у наступні години та дні: вівторок та середа з 13.00 годин до 19.00 годин; перші та треті п'ятниці і суботи місяця з 16.00 годин п'ятниці до 20.00 годин суботи; друга та четверта неділя місяця з 09.00 годин до 19.00 годин. Порядок спілкування встановити в наступний спосіб: передача матір'ю дитини батькові чи бабусі на прибудинковій території за місцем фактичного мешкання та в послідуючому повернення дитини бабою або батьком матері на прибудинкову територію за місцем фактичного місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Встановити можливість спільного відпочинку ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5 тривалістю 30 днів у період щорічної відпустки, з можливістю поділу на дві частини. Зобов'язати ОСОБА_2 у разі зміни місця мешкання ОСОБА_5, вжити заходів щодо обов'язкового повідомлення позивачів про місцезнаходження дитини не пізніше ніж за добу до встановленого рішенням суду порядку спілкування. Зобов'язати ОСОБА_2 надавати оперативну інформацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо стану дитини під час знаходження на лікуванні.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками, а ОСОБА_4 - бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем, а позивачі проживають окремо від дитини. Між сторонами немає згоди щодо участі позивачів у вихованні дитини. Відповідач перешкоджає у здійсненні позивачами своїх прав щодо виховання онуки.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди та забезпечити умови щодо безконфліктного спілкування ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено порядок участі спілкування ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері ОСОБА_2 у наступні години та дні: вівторок та середа з 13.00 годин до 19.00 годин; перші та треті п'ятниці і суботи місяця з 16.00 годин п'ятниці до 20.00 годин суботи; друга та четверта неділя місяця з 09.00 годин до 19.00 годин.

Порядок спілкування встановлено в наступний спосіб: передача матір'ю дитини батькові чи бабі на прибудинковій території за місцем фактичного мешкання та в послідуючому повернення дитини бабою або батьком матері на прибудинкову територію за місцем фактичного місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Встановлено можливість спільного відпочинку ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю 30 днів у період щорічної відпустки, з можливістю поділу на дві частини.

Зобов'язано ОСОБА_2 у разі зміни місця мешкання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вжити заходів щодо обов'язкового повідомлення позивачів про місцезнаходження дитини не пізніше ніж за добу до встановленого рішенням суду порядку спілкування.

Зобов'язано ОСОБА_2 надавати оперативну інформацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо стану дитини під час знаходження на лікуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася на нього з апеляційною скаргою, в якій, зазначила, що вказана категорія справи була розглянута у відсутності матері дитини, тобто відповідача. Крім того, департаментом праці та соціальної політики управління служб у справах дітей ХМР було зроблено висновок, з урахуванням засідання Комісії ХМР з питань захисту прав дитини, яким встановлено порядок участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні малолітньої доньки та онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, судом не зазначено причин, з яких порядок, встановлений Висновком, повинен бути змінений.

Крім того, позивачами не наведено суду будь-яких причин та не надано до суду доказів будь-яких перешкод з боку відповідача в спілкуванні дитини з батьком чи бабусею та обмеження їх участі у її вихованні.

Враховуючи викладене та з посиланням на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянтка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким затвердити порядок участі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вихованні малолітньої доньки та онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був рекомендований та встановлений Комісією управління служб у справах дітей департаментом праці та соціальної політики Харківської міської ради, у висновку № 344 від 24.07.2014 року, а саме : кожний вівторок - з 14.00 до 18.00; або середа - з 14.00 до 18.00; 1,3 субота кожного місяця з 10.00 до 20.00 та 2,4 неділя кожного місяця з 10.00 до 18.00, та один літній місяць відпочинку.

При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зазначає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представники апеляційну скаргу підтримали.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представник та представник третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, виходить із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з урахування інтересів дитини, непорушності звичайного режиму для малолітньої дитини.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991р., визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком про визначення порядку участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні малолітньої дочки та онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено наступний порядок участі батька та бабусі у вихованні ОСОБА_5, а саме: кожний вівторок - з 14.00 до 18.00; або середа - з 14.00 до 18.00; 1,3 субота кожного місяця з 10.00 до 20.00 та 2,4 неділя кожного місяця з 10.00 до 18.00, та один літній місяць відпочинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

При розгляді справи було встановлено, що угода між батьками щодо здійснення батьком дитини батьківських прав, виконання обов'язків та спілкування з дитиною досягнуто не було.

У зв'язку з чим, батько дитини ОСОБА_3 та її бабуся - ОСОБА_4, яка відповідно до ч.1 ст. 257 КпШС України також має право на спілкування з онукою, брати участь у її вихованні, звернулися до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та отримали відповідний висновок від 24.07.2014 року.

Вказане рішення комісії з питань захисту прав дитини належним чином не виконувалось, порушувало інтереси малолітньої дитини, у зв'язку з чим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до суду.

Не погоджуючись з визначеним порядком спілкування батька та бабусі з малолітньою дитиною, суд першої інстанції зазначив, що виходячи із інтересів дитини, принципів, викладених у Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, доцільно визначити інший порядок участі позивачів у вихованні дитини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26 лютого 2014 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 2006 року народження.

При розгляді справи про розірвання шлюбу питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося. На підставі рішення суду, з позивача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 стягнуті аліменти.

Колегія суддів вважає, що при визначенні порядку спілкування батька та бабусі з ОСОБА_5 в повному обсязі були враховані вимоги ст. 141 СК України, ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а також обставини проживання та виховання дитини до розлучення батьків, її ставлення до батька та бабусі.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що згідно з довідкою, наданою адміністрацією Харківської гімназії № 14 велику увагу навчанню та вихованню дитини приділяють батько та бабуся, які опікують дитину як духовно, так і матеріально, цікавляться рівнем навчання та виховання, також за рахунок коштів батька та бабусі дитина відвідувала дітячі кружки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач не заперечувала того факту, що у неї з позивачем ОСОБА_3 склалися неприязненні стосунки, на теперішній час вона має нову сім*ю та у 2014 році вона народила дитину.

Згідно акту обстеження умов проживання батька та бабаусі від 15.07. 2014 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 створені всі умови для проживання дитини: є окрема кімната для дитини, ліжко, меблі, іграшки.

Відповідачка ОСОБА_2 мешкає з дітьми та чоловіком ОСОБА_2 на орендованій квартирі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначення такого способу спілкування та участі у вихованні дитини батька та бабусі, при якому дитина буде мати можливість знаходитися деякий час на свіжому повітрі, у привичній їй обстановці, між близькими та люблячими її людьми, буде сприяти поліпшенню здоров'я дитини, її розвитку.

Крім цього, колегія суддів вважає, що час спілкування з дитиною та участь у її вихованні судом першої інстанції визначений таким чином, що враховує інтереси матері на спілкування з дитиною у вихідні дні, наявність можливості відвідування дитиною кружків та секцій по розвитку її здібностей.

Судова колегія враховує практику Європейськеого суду з прав людини, а саме рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, за яким право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а також рішення ЄСПЛ у справі «Еріксон проти Швеції» від 22 червня 1989 року, в якому зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає порядок спілкування з дитиною та виховання її батьком та бабусею, визначений судом першої інстанції таким, що відповідає в повному обсязі інтересам дитини.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2.ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст. 313, .ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: