АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9269/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі: Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», ОСОБА_2 про визнання права та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Вказує на те, що вінє власником земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3. Відповідач ОСОБА_5 володіє земельною ділянкою по АДРЕСА_2, а також є власником газопроводу, проект прокладення якого затверджено відповідачем ПАТ "Київгаз". Вказаний газопровід прокладений надземним способом з бульвару Дружби Народів уздовж меж належної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_1, з порушенням вимог ДБН та стандартів, у зв'язку з чим перекриває доступ до належних позивачу земельних ділянок і відповідно перешкоджає позивачу у користування належним йому майном.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31.10.2013 року, позов задоволено./а.с.121-126, 222-227 т.1/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2013 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31.10.2013 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції./а.с.50-52, т.2/

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11.06.2015, позов задоволено частково. /а.с.79-83, 133-138, т.2/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних в від 03.12.2014 рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2014 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11.06.2014 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції./а.с.190-193, т.2/

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_4 про визнання права та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на замовлення робіт з демонтажу прокладеного надземним способом до житлового - будинку АДРЕСА_2, в м. Києвігазопроводу в частині; що проходить вздовж межі, земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_1та АДРЕСА_3, а також наступного монтажу газопроводу в цій частині підземним способом.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київгаз" за рахунок ОСОБА_2 на підставі замовлення ОСОБА_4видати ОСОБА_4технічні умови, необхідні для демонтажу прокладеного надземним способом до житлового будинку- АДРЕСА_2, в м.Києві газопроводу в частині, що проходить вздовж межі земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_1та АДРЕСА_3 в м.Києві, а також наступного монтажу газопроводу в цій частині підземним способом.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київгаз" за рахунок ОСОБА_2 на підставі замовлення ОСОБА_4, виготовити, погодити та надати ОСОБА_4 проектну документацію на газопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 в м. Києві, в якій передбачити демонтаж прокладеного надземним способом до житлового будинку АДРЕСА_2 в м. Києві газопроводу в частині, що проходить вздовж межі земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_1та АДРЕСА_3 в м.Києві, а також наступний монтаж газопроводу в цій частині підземним способом.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київгаз" за рахунок ОСОБА_2 на підставі замовлення ОСОБА_4Дздійснити демонтаж прокладеного надземним способом до житлового будинку АДРЕСА_4 газопроводу в частині, що проходить вздовж межі земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в м.Києві, а також здійснити наступний монтаж газопроводу в цій частині підземним способом.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого дійшов до безпідставного висновку про необхідність демонтажу належного ОСОБА_2 газопроводу. Вказує, на те, що газопровід був прокладений на підставі розробленого проекту та виданих технічних умов попереднім власником ОСОБА_6 та передано на підставі договору від 26.02.2004 року, ОСОБА_2 Газопровід побудований відповідно до норм чинного законодавства згідно з затвердженим проектом та наявності необхідних дозволів. На час будівництва газопроводу, яке було здійснено вздовж пішохідної доріжки вгору від бул. Дружби Народів до вул. Мічуріна, існувала зелена зона, що знаходиться на крутому схилі з чагарником та деревами, що унеможливлювало будівництво підземного газопроводу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що встановлений відповідачем газопровід наземним шляхом на проїжджій частині, що проходить вздовж з земельної ділянки чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в м. Києві.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст. 152 ЗК України). Усі права землекористувачів здійснюються ними тільки в порядку, встановленому законом. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню. Способи захисту земельних прав закріплені у ст. 152 ЗК України.

Землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Як слідує з матеріалів справи 26.10.2016 року, ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, яка розташована у АДРЕСА_1, в м. Києві, та державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1047 га, яка розташована у АДРЕСА_3, в м. Києві ( а.с. 48-57, 148-152 т.1).

Згідно з довідками Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 03.06.2011 № 00-14243 № 00-14244 обмеження (обтяження) на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, не зареєстровані. /а.с.48-49, т.1/

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 2165 від 06.11.2007 надано ОСОБА_4 дозвіл на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3.

За результатом протоколу огляду належних ОСОБА_4 земельних ділянок, які розташовані по м.Київ, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, за їх місцезнаходженням у справі № 2-225-1/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, Печерський районний суд м. Києва дійшов до висновку, що до межі вказаних земельних ділянок здійснення проїзду можливе виключно з АДРЕСА_3 / а.с. 58-59/.

З листа ТОВ «Будівельний континент-2000», вбачається, що облаштування проїзду до земельних ділянок, що знаходяться за зазначеними вище адресами є технічно неможливим, в зв'язку з прокладенням вздовж межі цих земельних ділянок газопроводу надземним способом.(а.с.77).

26.02.2004 ОСОБА_2на підставі договору про безоплатну передачу зовнішніх мереж (на баланс), прийняв у власність газопровід середнього тиску L-206,4 м., Ш 110, 108, 57 мм.; з регуляторами тиску ЕЕ-10, 2 шт. (ділянка «А» - «Б» - «В» (згідно зі схемою, відображеній в Акті розмежування балансової належності газової мережі і експлуатаційної відповідальності сторін) за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається їм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.а) ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

У статті 152 Земельного кодексу України вказано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 позбавлений можливості використовувати належні йому на праві власності земельні ділянки за цільовим призначенням, оскільки проїзд до земельних ділянок, заблокований належним ОСОБА_2 газопроводом, який прокладений надземним способом.

При цьому, останній відмовляється вчинити передбачені законодавством дії для здійснення демонтажу частини належного йому газопроводу прокладеного вздовж меж зазначених земельних ділянок, посилаючись на проведення газопроводу попереднім власником та встановлену законодавством процедуру проведення газопроводу, здійснення якої віднесено до компетенції відповідних органів та установ, у зв'язку з чим, вважаючи відсутнім порушення прав позивача з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обмеження прав позивача, власника земельних ділянок, з боку відповідача, який відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України не може використовувати право власності на газопровід на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4.2. Державних будівельних норм «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання.», затверджених наказом Державного будівельного комітету України від 23 квітня 2001 року № 101, зовнішні газопроводи по території населених пунктів передбачають, як правило, підземним способом згідно з вимогами ДБН 360. Надземна та наземна прокладка зовнішніх сталевих газопроводів допускається всередині житлових кварталів та подвір'їв, на ділянках траси по вулицях (проїздах) при неможливості підземної прокладки із-за насиченості підземними комунікаціями, наявності скельних ґрунтів, що виходять на поверхню, а також при пересіченні газопроводами природних перешкод (ріки, струмки, яри, балки тощо). Надземна прокладка зовнішніх газопроводів повинна погоджуватися з місцевими органами містобудування та архітектури.

За висновком ПАТ «Київгаз» від 15 квітня 2009 року демонтаж газопроводу середнього тиску L-206,4 м, Ш 110, 108, 57 мм, що прокладений до житлового будинку АДРЕСА_4 вздовж меж земельних ділянок, які розташовані у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, є технічно можливим як частково так і повністю з наступним його прокладенням під землею або на висоті, необхідній для проїзду транспорту.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачі не довели наявність наведених в п. 4.2 ДБН В 2.5-20 -2001 «Інженерне обладнання будівель та споруд . Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» обставин, які унеможливлюють прокладення газопроводу підземним способом та вимагають проведення виключно наземним способом. У частині необхідній для проїзду транспорту, газопровід прокладений над земельною ділянкою без природного перепону, а саме крутого схилу та без наявності скельних грунтів, що виходять на поверхню.

Посилання апелянта на неможливість підземного прокладення спірної частини проводу, оскільки належна позивачу земельна ділянка у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, в м. і знаходиться в зсувонебезпечному районі, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки заборони підземного прокладення газопроводу внаслідок цього ДБН не містить .

Разом з тим, згідно з листом комунального підприємства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» від 20.06.2013 № 324-08/497 на земельних ділянках по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в м. Києві виконувати будь-які будівельні та земельні роботи необхідно з дотриманням вимог протизсувного режиму та згідно з проектною документацію розглянутою в цьому підприємстві./а.с.74, т.1/

Крім того, згідно п.8 затвердженого ГУ містобудування та архітектури та дизайну міського середовища 28.12.2007 Архітектурно-планового завдання (АПЗ) №07-0980 на проктування будівництва житлового будинку на земельній ділянці позивача, у зв'язку з знаходженням в зсувонебезпечному районі необхідно передбачити комплекс заходів щодо захисту ділянки і споруд від зсувів згідно з технічними умовами ти вимогами СУППРу.

Отже, районний суд вірно вважав, що сама по собі вказана обставина не виключає проведення підземних будівельних робіт та комунікацій на земельних ділянках позивача.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції правильно виходив з того, що питання наявності підстав прокладення газопроводу підземним способом законодавством віднесено до компетенції відповідних спеціалізованих установ та організацій, і при вирішенні позову виходив з засад змагальності диспозитивності цивільного процесу, вирішуючи позов на підставі і межах заявлених вимог з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням./а.с. 172-181, т.1/

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, обранийпозивачем спосіб захисту свого порушеного права користування на земельні ділянки, розташованих у м.Києві по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Так, згідно з п.п. 3.1., 3.3., 3.6., 3.9. Правил роботи з будівництва газопроводів регуляторних пунктів та інших об'єктів систем газопостачання міст, селищ і сільських населених пунктів повинні провадитись згідно з затвердженим проектом газопостачання зеленого пункту, а також за наявності організації, на яку покладено технічний нагляд і приймання робіт, а в подальшому - і експлуатацію газового господарства цього населеного пункту. Проектування систем газопостачання повинно здійснюватись спеціалізованими проектними організаціями (незалежно від форм власності та відомчої належності), які мають від органів Держнаглядохоронпраці, одержаний в установленому порядку. Проектна документація до затвердження замовником повинна бути погоджена з підприємством газового господарства щодо її відповідності виданим технічним умовам на проектування, а також повинна пройти експертизу в експертно-технічних центрах Держнаглядохоронпраці України відповідно до чинного законодавства. Будівництво об'єктів систем газопостачання повинно здійснюватися спеціалізованими будівельно-монтажними організаціями, які надали в установленому порядку дозвіл органів Держнаглядохоронпраці на виконання робіт із спорудження систем газопостачання і зареєстровані в цих органах за місцем виконання робіт.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості прокласти спірний газопровід внаслідок відсутності проектної документації не обґрунтовані, з огляду на те, що позивачем оспорюється право на отримання проектної документації.

ПАТ «Київгаз", є спеціалізованою - газотранспортною та газопостачальною організацією, яке на підставі отриманого в установленому порядку дозволу органів Держнаглядохоронпраці на виконання робіт із спорудження систем газопостачання.

Разом з тим, судом зобов'язано ПАТ «Київгаз» на підставі замовлення ОСОБА_4 та за рахунок відповідача здійснити всі необхідні дії для виготовлення проектної документації та прокладення газопроводу, проте колегія суддів дійшла висновку, що усі необхідні витрати на виготовлення технічної документації, отримання та погодження дозволів для будівництва підземного газопроводу слід покласти на позивача ОСОБА_4, оскільки питання про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками ініціює позивач.

Зважаючи на викладене, у відповідності до ст. 309 ЦПК України рішення суду слід змінити в частині покладення витрат на замовника ОСОБА_4 за виготовлення погодження та надання йому проектої документації на газопостачання житлового будинку АДРЕСА_4 в м. Києві, в якій передбачити демонтаж прокладеного надземним способом до цього житлового будинку газопроводу в частині, що проходить вздовж межі земельних ділянок необхідної для проїзду, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в м. Києві, а також наступний монтаж газопроводу в цій частині підземним способом.

Керуючись ст.ст. 309,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15травня 2015 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку суду щодо виконання за рахунок ОСОБА_2 зазначених у рішенні робіт з наступним покладенням оплати на замовника.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді