№ 2-110/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - про зобов'язання передати дитину на виховання та визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Посилається на те, що не перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 він записаний батьком дитини, Відповідач - матір'ю.

На даний час дитина проживає разом з Відповідачем.

Вважає, що в інтересах сина буде визначення проживати саме з них.

Обґрунтовує це тим, що на його погляд, має більше можливостей для забезпечення всебічного фізичного і морального розвитку, становлення дитини як особистості.

Так, на сьогоднішній день він є працевлаштованим, має стабільну роботу та заробіток.

Натомість, відповідач з 2005 року непрацевлаштована, стабільного заробітку до моменту народження дитини не мала і до сьогоднішнього дня не має.

Посилається також на те, що проживаю разом з дружиною з 1998 року, ОСОБА_4, яка має сили і бажання доглядати за його сином, ОСОБА_3.

Оскільки вони з дружиною не можуть мати спільних дітей, вона залюбки проводить час із його сином, піклується про нього, приймає участь разом в його вихованні. Стосунки між його сином та його дружиною добрі і теплі.

Проживають вони у власній комфортабельній трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 42,00 кв.м. з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та тримання дитини.

В цій квартирі також обладнана окрема кімната для дитини.

В той самий час відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання ОСОБА_3, мешкає у квартирі своєї сестри разом з кількома домашніми тваринами, що, на його думку, ставить під сумнів гігієнічний та санітарний стан такого помешкання. Згадана квартира перебуває в досить поганому стані, ремонт не робився дуже давно, квартира не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального фізичного та морального стану дитини, його навчання.

З самого дитинства він постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одежу, яка з незрозумілих причин відповідачем викидається або перепродається, сплачує грошові кошти на його утримання та забезпечення, дарує іграшки і книжки, але останнім часом з боку відповідача трапляються випадки шантажу на почуттях до сина, що виявляється у вимаганні у мене додаткових матеріальних благ і грошових коштів, обмеження його побачень з сином.

Звертає увагу на те, що на сьогоднішній день дитина не перебуває на лікарняному обліку за місцем свого проживання з відповідачем.

Вважає, що за таких обставин сину буде краще проживати разом зі ним, а тому, враховуючи, що відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, просить задовольнити позов.

Відповідач звернулася до суду з зустрічною позовною заявою та просить визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з позивача за первісним позовом аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Посилається на те, що дійсно від близьких стосунків з відповідачем за зустрічним позовом має малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом часу тривання між нами стосунків відповідач за зустрічним позовом запевняв її, що він одружений виключно de-jure, жодних стосунків зі своєю дружиною він не підтримує та бажає розірвати з нею зареєстрований шлюб, оскільки взаєморозуміння між ними зникло та ще й вона за станом здоров'я не може мати дітей, а він бажає мати дитину.

Після її вагітності відповідач за зустрічним позовом повідомив їй, що не має наміру розривати свій шлюб, і тому було вирішено припинити з ним відносини.

З моменту народження дитина перебувала виключно під її доглядом та вихованням.

З сином вони проживаємо за адресою: АДРЕСА_2, де займають кімнату площею 17,0 кв.м. в двокімнатній квартирі.

Дана квартира належить їй та її сестрі на праві спільної власності в рівних частках.

В їхньому помешканні створено всі належні умови для проживання та розвитку дитини.

Посилається також на те, що вона належним чином опікується здоров'ям сина, його харчуванням, забезпеченням його гігієни, а також забезпечує всі необхідні умови для повноцінного розвитку сина.

Відповідач за зустрічним позовом надавав їй матеріальну допомогу на утримання сина ситуативно, і виключно тоді, коли вона неодноразово зверталась до нього з наполегливими проханнями прийняти участь в утриманні сина.

Жодних перешкод у вихованні сина відповідачу за зустрічним позовом не чинилося. Ним ніколи не висловлювалося невдоволення тим, як вона піклується про сина і ніколи не повідомлялося про те, що його дружина бачила сина та спілкувалась з ним.

Вважає, що жодних виключних обставин, які б могли слугувати підставою для розлучення її малолітнього сина з матір'ю не існує, а тому просить в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити.

Позивач за первісним позовом зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити з підстав, приведених у первісному позові.

Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації підтримала висновок № 107-2329/40 від 25 квітня 2014 року, згідно з яким Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного та задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 157 СК України питання вихання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст.15 Закону України "Про охорону дитинства"

Згідно зі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина з народження проживає з матір'ю.

Як роз'яснено в ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації своїм висновком вважає за доцільне визначити місце проживання дитини сторін з матір'ю.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З точки зору закону одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1).

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виходячи з цього, вище приведеного законодавства, яке при вирішенні даних спорів направлене, насамперед, на захист інтересів дитини, спростування доводів позивача за первісним позовом наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача за зустрічним позовом в частині визначення місця проживання дитини з нею.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт відповідного утримання дитини відповідачем за зустрічним позовом надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи викладене вище, суд вважає зустрічний позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини таким, що також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 141, 154, 157, 159-161 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН Про права дитини, Декларацією прав дитини, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - про зобов'язання передати дитину на виховання та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: