Справа № 180/3616/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на такі обставини.

06 червня 2008 року між ВАТ Комерційний банк „Надра", правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Надра" та ОСОБА_1 був укладений договір «Автопакет» № 828279/ФД про надання кредиту у сумі 45000,00 грн. з виплатою відсоткової ставки у розмірі 19,9% річних зі строком повернення кредиту до 05 червня 2013 року.

Згідно з п.3.2.1 договору «Автопакет» ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Відповідач неналежним чином виконував умови договору і виникла загальна заборгованість станом на 26 травня 2014 року в сумі 86202,61 грн., яка складається з:

заборгованість по тілу кредиту - 39639 грн. 07 коп.

заборгованість по відсоткам - 32546 грн. 92 коп.

заборгованість по пені - 9516 грн. 63 коп.

заборгованість по штрафам - 4500 грн. 00 коп.

Просить суд стягнути з відповідачів солідарно 86202,61 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 862,03 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір про переведення боргу, і заборгованість виникла не з вини ОСОБА_1 а саме з вини нового боржника ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 06 червня 2008 року між ВАТ Комерційний банк „Надра", правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Надра" та ОСОБА_1 був укладений договір «Автопакет» № 828279/ФД про надання кредиту у сумі 45000,00 грн. з виплатою відсоткової ставки у розмірі 19,9% річних зі строком повернення кредиту до 05 червня 2013 року.

Згідно з п.3.2.1 договору «Автопакет» ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Відповідач неналежним чином виконував умови договору і виникла загальна заборгованість станом на 26 травня 2014 року в сумі 86202,61 грн., яка складається з:

заборгованість по тілу кредиту - 39639 грн. 07 коп.

заборгованість по відсоткам - 32546 грн. 92 коп.

заборгованість по пені - 9516 грн. 63 коп.

заборгованість по штрафам - 4500 грн. 00 коп.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Із договору, укладеного ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_5 26.06.2007 року (п. 3.2 договору) вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржниками своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Доказів про направлення та отримання відповідачкою ОСОБА_2 вимоги у строки передбачені законом відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

В зв'язку з викладеним суд приходить до думки, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 08 липня 2010 року за ініціативою представників банку та в їх присутності був укладений договір про переведення боргу, відповідно до якого первісний боржник ОСОБА_1 переводить борг за договором «Автопакет» від 06 червня 2008 року на боржника ОСОБА_4 а ОСОБА_4 взяв на себе обов'язок у подальшому здійснювати погашення кредиту, що підтверджується копією договору, наданим відповідачем (а.с.50), довіреністю про передачу прав на автомобіль (а.с.49) та довідкою наданою банком на запит суду, відповідно до якої у вересні та жовтні 2010 року оплату з заборгованості по кредиту вже здійснював ОСОБА_4, що свідчить про добровільне виконання умов договору про переведення боргу.

Оскільки даний договір був визнаний всіма сторонами, та виконувався певний період часу, а саме до жовтня 2010 року включно, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (розрахунком, довідкою банку), банком договір не оскаржувався, тому суд вважає, що підстави для задоволення позову, а саме стягнення заборгованості саме з ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 15, 88, 212, 213 - 215, 217, 218, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. С. Янжула