Справа № 362/6614/13-ц
Провадження № 2/362/455/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Симоненко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Застугнянська сільська рада Васильківського району Київської області про скасування державного акту та визнання особи такою, що втратила права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначили, що вони є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що успадковане ними після їх батька - померлого ОСОБА_8 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 травня 1990 року.

Згідно земельно-облікових документів за ОСОБА_8 рахувалася земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння межує із земельною ділянкою ОСОБА_7, яку йому було надано Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Леніна від 20.04.1988 року.

Рішенням Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V скасовано пункт 3-й рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 24.04.2007 року № 86-11-V та надано ОСОБА_7 дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім. Леніна від 20.04.1998 року, земельно-кадастрової документації - акту винесення в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника та плану забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку на підставі рішення Застугнянської сільради народних депутатів від 07.06.1996 року № 58.

У 2008 році, на замовлення ОСОБА_7 ТОВ «Арбат Ленд» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території села Застугна Васильківського району Київської області. Позивачі зазначили, що при виготовленні вказаної документації на земельну ділянку ОСОБА_7 її межі із ОСОБА_8 не погоджувалися, межі земельної ділянки межовими знаками не закріплювалися, межові знаки на зберігання ОСОБА_7 не передавалися.

На підставі рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V та отриманої технічної документації ОСОБА_7 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :01:002:0020, площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії ЯИ № 694505.

Відповідно до технічного паспорту на належний позивачам садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного 11.10.2013 року, відстань від погребу (літера Г на схематичному плані земельної ділянки) до паркану (межі земельної ділянки) становить від 1,80 до 2,13 метра. Зазначили, що погріб був побудований у 1976 році, позивачами та їх право попередником місце розташування погребу та паркану не змінювалося.

Позивачі вважають, що оскільки рішення про вилучення частини земельної ділянки у ОСОБА_8 не приймалося, то надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки, частина якої перебувала у користуванні ОСОБА_8 і перейшла до позивачів, без попереднього припинення права користування нею (її вилучення) ОСОБА_8 є незаконним, а тому, просять скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 16.03.2010 року, серії ЯИ № 694505 та визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право власності на земельну ділянку земельну ділянку кадастровий № :01:002:0020, площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, у заявах на адресу суду, просили проводити розгляд справи у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви в повному обсязі та просили задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не прибув.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо вимог позивачів зазначила, що підстав для скасування державного акта на право власності відповідача на земельну ділянку немає, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні частково підтримала позов та пояснила, що державний акт на право власності відповідача на земельну ділянку було виготовлено без дотримання вимог законодавства та плану забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку, оскільки межові знаки представником проектної організації в присутності представника сільської ради не відновлювались та на зберігання землевласнику (землекористувачу) не передавались.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, представника третьої особи та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 03.12.2009 року № 316-31-V передано ОСОБА_8 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та надано дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 35).

Після смерті ОСОБА_8 - батька позивачів, останні успадкували після нього домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 12, 13, 14).

На домоволодіння позивачів за вказаною адресою заведено погосподарську книгу на 1971, 1975 і 1976 року, за даними якої, земля, що знаходиться в особистому користуванні господарства всього склала 0,15 га (а.с. 15 - 17).

Також, на вказане домоволодіння позивачів складено технічні паспорти, останній з яких має план будинку, його характеристики, експлікацію та схематичний план земельної ділянки (а.с. 47 - 50, 42 - 46).

Крім того, листом Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 05.10.2011 року № 429 повідомлено, що згідно земельно-облікових документів за ОСОБА_8 рахувалася земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Фактичних даних про те, що позивачі успадкували після свого батька вказану земельну ділянку та набули на неї право власності у встановленому законом порядку до заяви не додано, під час розгляду справи суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 694505, виданого на підставі рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:002:0020 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Земельна ділянка, що перебуває в користуванні позивачів, межує із земельною ділянкою відповідача.

При цьому, по висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 4924/14-41 від 30.09.2014 року, межі і площа земельної ділянки відповідача згідно із землевпорядною документацію, не відповідають фактичним межам і площам земельної ділянки, що належить йому на праві власності та накладаються на фактичні межі земельної ділянки, якою користуються позивачі (а.с. 124 - 135).

Разом з цим, допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що при проведенні експертного дослідження, межі земельної ділянки позивачів було встановлено зі слів позивача та ним (експертом) не використовувалось для визначення меж земельної ділянки позивачів будь-яких письмових документів.

У зв'язку з цим, суд критично оцінює висновки експертизи, оскільки вони не ґрунтуються на належних, фактичних, достовірних і об'єктивних документальних даних та в частині, що стосується меж земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1, - отримані зі слів позивача.

До того ж, при аналізі правовідносин, що склалися між сторонами, суд враховує наступні положення законодавства.

Згідно із частинами 1 - 10 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій і сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до статей 125 і 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частина перша статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачає, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Порядок такої реєстрації чітко визначений законом.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Як встановлено в судовому засіданні, право власності позивачів на земельну ділянку якою вони користуються не зареєстровано.

Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи підтвердив, що межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, - в натурі на місцевості не встановлювались; при цьому, до відповідних державних органів з метою належного оформлення вказаної земельної ділянки позивачі не звертались.

Правовстановлючого документа на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивачів, суду не надано.

Отже, необхідно зробити висновок, що формування земельної ділянки позивачів, як об'єкта цивільних прав не відбулося, її площа і фактичні межі не визначено, інформацію про неї до Державного земельного кадастру не внесено, тобто державну реєстрацію вказаної земельної ділянки не проведено.

Разом з цим, Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376 передбачає, що у разі відсутності розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою, власниками земельних ділянок розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Доводи позивачів та представника третьої особи стосовно того, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку відповідача, межі земельної ділянки межовими знаками не закріплювалися, межові знаки на зберігання відповідачу не передавалися, межові знаки представником проектної організації в присутності представника сільської ради не відновлювались та на зберігання землевласнику (землекористувачу) не передавались, суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються Актом про встановлення меж земельної ділянки в натурі та прийому-передачі межових знаків під охорону та зберігання від 28 травня 2010 року, власнику земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0020 ОСОБА_7 (а.с. 25).

Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи встановлені судом обставини, за умови, що межі земельної ділянки позивачів у передбаченому законодавством порядку документально не визначені та не закріплені, категорично стверджувати, що відповідач порушує право позивачів на користування земельною ділянкою в тих чи інших межах, - неможливо.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, якими у даному випадку слід вважати певні (не встановлені документально) межі земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивачів.

Тобто, оскільки межі земельної ділянки позивачів не встановлено в натурі на місцевості, суд приходить до висновку, що визначити чи існує порушення відповідачем прав позивачів щодо користування нею - неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності відповідача на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, не порушує законні права та інтереси позивачів щодо користування суміжною земельною ділянкою.

Порушення відповідачем законодавства при реалізації свого права щодо набуття права власності на належну йому на праві власності земельну ділянку, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 79-1, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 66, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Застугнянська сільська рада Васильківського району Київської області про скасування державного акту та визнання особи такою, що втратила права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий