Справа № 303/2905/15-ц
№ 2/303/1765/15
У Х В А Л А

28 травня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором кредиту.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та обмежити останнім право виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Клопотання мотивоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали для вирішення заяви про забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналіз змісту заяви позивача та наявних у матеріалах справи документів свідчить про відсутність у них фактичних даних, які б безпосередньо свідчили про необхідність застосування судом заходів для забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором.

Не містить клопотання також і відомостей про наявні у відповідачів майнові об'єкти (рухоме та нерухоме) або грошові кошти, на які можна накласти арешт.

Суд, за відсутності таких фактичних даних, які повинні зазначатися в заяві з урахуванням положень п. 3 частини другої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, позбавлений можливості об'єктивно вирішити вимоги за заявою.

Виходячи з матеріалів справи суд дійшов висновку, що заява не містить достатнього обґрунтування необхідності вжиття вказаних заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вищезазначене є підставою для повернення заяви заявнику на підставі частини восьмої ст. 153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209,суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Копію ухвали направити - позивачу ОСОБА_3 акціонерну товариству «ВіЕс Банк» - для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.В.Гутій