Ухвала іменем україни
11 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Волноваської райдержадміністрації Донецької області, Орган опіки та піклування Могилів - Подільської райдержадміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Могилів - Подільської райдержадміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2

Позов мотивовано тим, що з 16 вересня 1995 року по 7 лютого 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час ОСОБА_4 та їх син тимчасово проживають АДРЕСА_1. Позивач проживає АДРЕСА_2. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина. ОСОБА_2 не згоден із тим, щоб його син проживав з відповідачем. Вказує на те, що може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, у зв'язку із чим, просив суд визначити місце проживання дитини з ним.

ОСОБА_4 подала зустрічний позов, в якому просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання матері.

Зустрічний позов мотивовано тим, що у січні 2015 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області і у зв'язку з реальною загрозою для життя та зоборв`я, ОСОБА_4 була вимушена виїхати з дитиною до своїх батьків в смт Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області. ОСОБА_2 відмовився надавати матеріальну допомогу для переїзду та лікування сина від наслідків бойових дій. З січня 2015 року ОСОБА_4 виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини, забезпечує її нормальний розвиток та умови проживання, необхідні для нормального розвитку дитини відповідного віку. ОСОБА_2 участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, його розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим, позивач просила визначити місце проживання дитини з нею.

Рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування ухваленого ним рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони у справі, які є батьками дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати син.

В ході судового розгляду справи, в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_5, висловив свою думку, що бажає проживати з матір'ю ОСОБА_4

ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в смт Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області. ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, добросовісно виконує свої обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини в обсязі, необхідному для нормального розвитку дитини його віку.

Доводи ОСОБА_2 щодо неможливості проживання дитини з матір'ю, оскільки остання не має самостійного доходу, а він як батько може забезпечити йому кращі умови для проживання і виховання, вбачаються необґрунтованими оскільки між ступенем матеріальної забезпеченості або незабезпеченістю одного із батьків і якістю виховання немає прямої залежності. Тому цей критерій, при визначенні місця проживання дитини, вирішального значення не має, він оцінюється у сукупності з іншими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову щодо визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, добросовісно виконує свої обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини в обсязі, необхідному для нормального розвитку дитини його віку, матеріально - побутові умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним нормам. При цьому, ОСОБА_2 не надав суду доказів які б вказували на наявність виключних обставини, які б підтверджували доцільність розлучення дитини з матір'ю.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій врахували інтереси самої дитини, яка бажає проживати з матір'ю та вік дитини, якій виповнилось майже 14 років.

Виходячи з принципів Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а також, у зв'язку із недоведеністю виняткових обставин, які б дозволили розлучити дитину з матір'ю, суди дійшли обґрунтованого висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю.

Такі висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України».

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Волноваської райдержадміністрації Донецької області, Орган опіки та піклування Могилів - Подільської райдержадміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Могилів - Подільської райдержадміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова