Справа № 201/2450/15ц
Провадження № 2/201/1397/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування в сумі 44 713 грн.48коп. (а.с. № 2-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.10.2011р. з вини відповідача, який керував автомобілем MITSUBISHI, д/н НОМЕР_1, була скоєна ДТП, в результаті якої пошкоджено автомобіль MITSUBISHI, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який належить йому на праві власності. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 02.12.2011р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Розмір завданих збитків в сумі 45 764 грн. 69 коп. з ПДВ внаслідок пошкодження транспортного засобу підтверджено висновком експерта. Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" та не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 11.01.2012р. ОСОБА_2 скориставшись своїм правом передбаченим ст.35 п.35.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подав заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем. Відповідач матеріальну шкоду добровільно не сплатив. На підставі п. 1 ст. 41 Закону МТСБУ виплатило відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 43 814 грн.82коп. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 898грн.66коп., а всього 44 713грн.48коп. Представник позивача - адвокат Чишинська А.В. (діє на підставі довіреності від 05.01.2015р. - а.с. № 62) в судове засідання 25.05.2015р. не з'явилася, раніше надала заяву,в якій відзначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.№ 21).

Відповідач в судові засідання, призначені на 15.04.2015р. та 25.05.2015р. не з'явився повторно, про дату та час слухання справи повідомлявся за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 14) шляхом надіслання судових повісток поштою, які згідно повернутого конверту та витягу з пошукової системи УДППЗ "Укрпошта" повернулися з позначкою „за закінченням терміну зберігання" (а.с.№ 64, 68).

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається із постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 02.12.2011р. (а.с. № 5) 15.10.2011р. о 20:30 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем MITSUBISHI, д/н НОМЕР_1, порушивши ПДР, скоїв зіткнення з автомобілем MITSUBISHI, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 В результаті даної ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_2, який належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. № 32).

Вказаною постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 02.12.2011р., яка набрала законної сили 12.12.2011р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розмір завданих автомобілю MITSUBISHI, д/н НОМЕР_2, збитків складає 45 764 грн. 69коп. з ПДВ, що підтверджено висновком автотоварознавчого дослідження № Еф-025/11 від 29.11.2015р. (а.с. № 7).

Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" та не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що видно із полісу № 11/1258690 строком дії з 17.02.2011р. по 16.02.2012р. (а.с. № 19).

ОСОБА_2, скориставшись своїм правом передбаченим ст.35 п.35.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подав заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем з відповідними доданими документами (а.с. № 6).

Відповідач матеріальну шкоду добровільно не сплатив, у зв'язку із чим на підставі п. 1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ виплатило відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 43 814грн.82коп., що підтверджується платіжним дорученням від 15.02.2012р. (а.с. № 10). Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 898 грн.66коп., що підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2012р. (а.с. № 24), тобто всього 44 713 грн.48коп.

Відповідно до п. "а" ч. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому "Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок автотоварознавчого дослідження № Еф-025/11 від 29.11.2011р., проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с. № 7).

Письмові пропозиції позивача, направлені листами та від 27.01.2012р. та від 08.06.2012р. (а.с. № 25, 26) щодо вирішення справи в добровільному порядку відповідачем залишені без реагування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. (з послідуючими змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 44 713грн.48коп. (у т.ч. витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 898 грн.66коп.), перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розгляді цієї справи суд виходить з того, що строки позовної давності позивач не пропустив (позов надіслано поштою 12.02.2015р., а сума 43 814грн.82коп. перерахована ОСОБА_2- 15.02.2012р.(а.с. № 10).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову, судового збору в розмірі 447грн.13коп., що підтверджується квитанціями (а.с. № 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 29, 35, 38, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. (з послідуючими змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст. ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, пов'язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 44 713 грн. 48коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в сумі 447 грн.13коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В.Ткаченко