АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 212/4378/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/954/К/15 Ваврушак Н.М.
Категорія - 5 ( І ) Суддя-доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А.,Чорнобука В.І.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про визнання права власності та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, посив витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_5 належний йому на праві приватної власності автобус «ПАЗ-32054-07» реєстраційний номер «НОМЕР_2». У разі його відсутності, стягнути на свою користь його вартість в сумі 119960 грн., посилаючись на те, що відповідач незаконно йому не повертає належний транспортний засіб.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічними позовом про визнання права власності та стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування зазначив, що він сплачував кошти на погашення кредитного зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» і тому має право власності на транспортний засіб, який перебуває у його володінні. Просив суд визнати за ним право вимоги до ОСОБА_3 у сумі 99273,26 грн. та стягнути зазначені кошти на свою користь. Також просив суд стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на свою користь безпідставно отримані кошти в сумі 88391,55 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задовольнено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у ОСОБА_5 належний на праві приватної власності ОСОБА_3 автобус «ПАЗ-32054-07» реєстраційний номер «НОМЕР_2», вартістю 119 960 гривень та передано ОСОБА_3. В інший частині позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1 193 грн. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог. Просить задовольнити його позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 99273,26 грн. та залишити без розгляду вимоги до ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Вважає, що судом не враховано, що він виконав за позивача усі фінансові зобов'язання за кредитним договором.

Судом не взято до уваги оригінали квитанцій, в яких міститься особистий підпис платника ОСОБА_5, що свідчить про сплату ним коштів.

Судом не взято до уваги вимоги ст. 528 ЦК України та не застосовано до спірних правовідносин ст.ст.512-519 ЦК України перехід права вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії кредитного договору № 78/гр від 16 березня 2007 року, позивач ОСОБА_3 отримав у ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 119 960, грн. для придбання автобусу «ПАЗ-32054-07», реєстраційний номер «НОМЕР_2». ( а.с.5).

Згідно копії довіреності від 04 лютого 2013 року позивач ОСОБА_3 надав на ім'я відповідача ОСОБА_5 довіреність, якою уповноважив його розпоряджатися на свій розсуд транспортним засобом - автобусом «ПАЗ-32054-07», реєстраційний номер «НОМЕР_2». ( а.с.10).

Відповідно довідки УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області за ОСОБА_3 зареєстровано автобус ПАЗ 32054-07 держ номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 10.03.2007 року. ( а.с.46)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався ст. 387 ЦК України та виходив з того, що відповідач без належних правових підстав утримує його у себе транспортний засіб, якій на праві власності належить позивачу. Відмовляючи ОСОБА_5 в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини , що виникли між сторонами, регулюються ст..387 ЦК України, яка передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 є власником автобусу ПАЗ 32054-07 держ. номер НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 10.03.2007 року.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечував факту, що спірний транспортний засіб автобус ПАЗ 32054-07 держ. номер НОМЕР_1 перебуває у нього. В силу ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірний транспортний засіб - автобус ПАЗ 32054-07 держ. номер НОМЕР_1 перебуває у відповідача ОСОБА_5 без відповідної правової підстави, тому підлягає поверненню законному володільцю ОСОБА_3 шляхом витребування з чужого незаконного володіння. Доказів переходу права власності до ОСОБА_5 на спірний транспортний засіб відповідачем не надано.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5, зазначив, що він здійснив виплату заборгованості за кредитним договором замість ОСОБА_3, тому має право як кредитор на стягнення виплаченої суми.

Підстави заміни кредитора у зобов'язанні визначені ст. 512 ЦК України. Цією статтею, зокрема, передбачена можливість заміни кредитора іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Правила виконання обов'язку боржника іншою особою встановлені ст.528 ЦК України.

Згідно із ч. 3 цієї статті до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення ст. ст. 512-519 цього Кодексу у випадку, коли така особа задовольняє вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втрати права на майно останнього внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно.

Вказана норма (ст. 528 ЦК України) є спеціальною по відношенню до ст. 512 ЦК України, якою визначені загальні умови заміни кредитора у зобов'язанні.

На обставини, встановлені ч. 3 ст. 528 ЦК України, за яких до нього, як до особи, яка виконала зобов'язання боржника без його згоди могли перейти права кредитора, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 не вказував і на їх існування на підтвердження вимог не посилався.

З огляду на викладене, не встановлення обставин, передбачених ч. 3 ст.528 ЦК України, за яких до особи, яка виконала зобов'язання боржника без його згоди, переходять права кредитора у зобов'язанні, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: