Справа № 456/25/14 Головуючий у 1 інстанції: Андрейків Ю.Я.
Провадження № 22-ц/783/269/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.,

При секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Стрийської міської ради, Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про визнання частково недійсним рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради, частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності.

Поновлено строк звернення до суду.

Скасовано рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради №401 Про передачу у власність квартир Державного житлового фонду в м.Стрий від 22.12.2005р. в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність 1/2 частки одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв. з правом передачі йому у приватну власність 48/100 частини одноквартирного будинку АДРЕСА_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності від 26.12.2005р. видане ОСОБА_2 в частині належності йому 1/2 частки одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв. з правом належності йому 48/100 частини одноквартирного будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку приватизації на 4/100 одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що суд безпідставно поновив позивачці строк звернення до суду. Поновлюючи строк суд прийняв до уваги покликання позивачки на те, що рішення про приватизацію будинку вона отримала в грудні 2013 року, хоча ніхто не перешкоджав їй отримати дане рішення раніше. На момент приватизації у спірному житлі постійно мешкали лише він та його мати. На час приватизації ОСОБА_3 була забезпечена житлом яке вже приватизувала, та не набувала права на приватизацію спірного будинку. Суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень визнавши за позивачем право власності на будинок в порядку приватизації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що вона не давала згоди на приватизацію квартири відповідачем і заяву про це органу приватизації та суду не надавала. При здійсненні приватизації спірної квартири були порушені вимоги законодавства України та її права, оскільки відсутня письмова згода всіх повнолітніх членів сім"ї на приватизацію квартири, порушено положення про порядок передачі квартир у приватну власність громадян, а тому свідоцтво про право власності на нерухоме майно - одноквартирний будинок АДРЕСА_1, від 26.12.2005 року видане Стрийською міською радою, на підставі рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради від 22.12.2005 року №401 "Про передачу у власність квартир державного житлового фонду в м. Стрий" в частині передачі у власність ОСОБА_2 підлягає визнанню недійсним.

Вона мала право на приватизацію на рівні з мамою та братом, які в цей час проживання в спірному будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а скарга ОСОБА_3 до часткового задоволення.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в січні 2014 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Стрийської міської ради, Стрийської міської ради, Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про визнання частково незаконним рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради «Про передачу у власність квартир державного житлового фонду м. стрий» від 22 грудня 2005 року, в частині передачі ОСОБА_2 у власність ? частки одноквартирного будинку АДРЕСА_1, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну частку в будинку виданого на ім'я ОСОБА_2., скасування реєстрації права власності на спірний будинок в порядку приватизації.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд прешої інстанції виходив з того, що на час приватизації спірного будинку в 2005 році позивачка постійно проживала в даному будинку, а отже набула право приватизації такого. Письмової згоди на приватизацію відповідачем будинку вона не надавала. А відтак, вчинена ним приватизація є незаконною. Натомість позивачка набула право власності на частину в будинку в порядку приватизації.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна.

Так, судом беззаперечно встановлено, що на час приватизації оспорюваного будинку. Позивач ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 та вони були зареєстровані в квартирі по АДРЕСА_2, яка ними була приватизована у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в 2003 році і в якій позивачка зберігала та зберігає право на проживання.

Позивачкою не доведено того, що на час приватизації одноквартирного будинку по АДРЕСА_1 вона вселилася і проживала там із згоди всіх повнолітніх мешканців цього будинку, зокрема відповідача по справі.

Суд першої інстанції безпідставно визнав, що позивачка постійно проживала в спірному будинку як член сім'ї наймача та набула право на приватизацію, нарівні з іншими особами цього будинку, оскільки на той час вона зберігала за собою право на користування іншим жилим приміщенням, яке нею і було приватизоване. А відтак, позивач не набула права на проживання та користування спірним будинком, як і не мала жодних законних прав на приватизацію такого.

При таких обставинах і не потрібна була її згода на приватизацію будинку її мамою та братом (відповідачем), які на той час проживали в спірному будинку та не використали свого права на приватизацію у відповідності до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи вищенаведене, у суду першої інстанції не було правових підстав для скасування частково рішення приватизаційного органу в частині приватизації спірного будинку одної із осіб, яка його приватизувала, а також часткового визнання недійсними правовстановлюючих документів відповідача на частку в будинку.

Положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено коло суб'єктів до повноважень яких відноситься приватизація державного житлового фонду.

А відтак, суд не справі був визнавати за позивачем право власності на частку в спірному будинку в порядку приватизації.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не можна вважати законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2014 року в частині поновлення строку звернення до суду, скасовання рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради №401 Про передачу у власність квартир Державного житлового фонду в м.Стрий від 22.12.2005р. в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність 1/2 частки одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв. з правом передачі йому у приватну власність 48/100 частини одноквартирного будинку АДРЕСА_1, визнання частково недійсним свідоцтво про право власності від 26.12.2005р. видане ОСОБА_2 в частині належності йому 1/2 частки одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв. з правом належності йому 48/100 частини одноквартирного будинку АДРЕСА_1, визнання за ОСОБА_3 право власності в порядку приватизації на 4/100 одноквартирного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,77 м.кв., житловою площею 17,59 м.кв. скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Богонюк М.Я.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.