Справа №336/9806/14-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Артемової Л.Г., при секретарі: Бутенку О.В., за участі прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя Мороз А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2014 року (згідно штампу на конверті) представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в інтересах позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути з відповідача суми фактичних витрат, понесених позивачем, у розмірі 10356,01 грн. в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу, та покласти на нього судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В позові зазначає, що 12.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1709677, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1.

04.09.2013 року м. Запоріжжя по вул. Панфьорова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рута», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_2. Тобто, настав страховий випадок, який обумовлений Договором страхування.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Відповідачем пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

11.11.2013 року до Позивача звернувся потерпілий внаслідок ДТП з заявою про виплату страхового відшкодування, та надав усі необхідні документи.

10.12.2013 року Позивачем на підставі вищезазначених документів а також акту огляду від 06.09.2013 року, ремонтної калькуляції №9472 від 26.09.2013 року та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу від 23.09.2013 року, було складено страховий акт № ОЦ/123/450/13/0579 та 18.12.2013 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 356,01 грн.

У зв'язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Представник позивача надав до суду заяву, вх.№ від 23.01.2015 року, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених в позові обставинах.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 26.01.2015 року проти задоволення позову заперечував, пояснив, що має вади здоров'я (слуху), не вважає себе винуватим у ДТП, має скрутне матеріальне становище, яке позбавляє його можливості звернутися за юридичною допомогою.

Прокурор, якого суд повідомив про наявність підстав представництва відповідача у суді в судовому засіданні заявив про відсутність підстав для залучення прокурора задля представництва інтересів відповідача у суді. Прокурор зауважив на тому, що відповідач не надав документів з яких можна було б зробити висновок про його стан здоров'я та матеріальний стан, крім того, він має водійське посвідчення, що включає наявність вад слуху та зору.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі у зв'язку із наступними фактами та відповідними їм правовідносинами.

За змістом ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Крім того, на дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст. 27 Закону України «Про страхування» N85/96-ВР від 07.03.1996 року, ч.1 ст. 993 ЦК України, згідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України.

Згідно ст. 33, п. ґ ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика ( повідомлення має бути здійснено невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди).

В ході судового розгляду встановлено, що обставини, викладені в позові, відповідають дійсності та підтверджені документальним доказами.

Так, 12.07.2013 року між Страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Страхувальником ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджено полісом № АС 1709677 (а.с. 5).

Згідно пункту 2 договору страховим випадком є подія. внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Страховий випадок, що вбачається з повідомлення потерпілого ОСОБА_5 від 06.09.2013 року, настав 04.09.2013 року (а.с.12-13). ОСОБА_2 в порушення вимог ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика про настання страхового випадку.

Згідно довідки №9259590 про дорожньо-транспортну пригоду, зіткнення транспортних засобів - ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2. та автобусу РУТА 25 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, сталося 04.09.2013 року о 09-00 годині в м.Запоріжжя, по вул. Панфьорова, буд.125, внаслідок порушення ОСОБА_2 правил маневрування (а.с. 9-10).

Так, постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при вищевикладених обставинах (а.с.11).

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, 18.12.2013 року на підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування (а.с.7) від 11.11.2013 року згідно до платіжного доручення № (а.с.4) було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10356,01 грн. відповідно до страхового акту №ОЦ/123/450/13/0579 від 10.12.2013 року (а.с.3), акту огляду від 06.09.2013 року, ремонтної калькуляції №9472 від 26.09.2013 року та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу від 23.09.2013 року (а.с. 22-29), умов договору страхування та положень чинного законодавства.

Виходячи з вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, у зв'язку із чим витрати, понесені страховою компанією, які підтверджені належними документальними доказами, підлягають стягненню в порядку регресу з відповідача у повному обсязі.

За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 61, 88, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, р/р 26504172 в АТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 300335) 10356,01 грн. в рахунок страхового відшкодування збитків в порядку регресу та 243,60 грн. в рахунок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Г.Артемова