провадження№ 2/243/11/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Ляшко О.О.,

Дубановській А.Г.,

за участю

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Слов'янської міської ради Донецької області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Слов'янської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його бабусі ОСОБА_6 та його дядьку ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла. До складу спадщини входила ? частка житлового будинку, фактично спадщину отримала її донька ОСОБА_8, але спадкові права не оформила, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 вона померла. Після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття був зареєстрований та проживав у спадковому будинку разом із спадкодавицею. Власник іншої ? частини будинку ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Після смерті ОСОБА_7 спадщина відкрилась за законом та заповітом, у відповідності до якого ? частка житлового будинку була заповідана його матері ОСОБА_8. Спадкова справа була відкрита, та спадщину за законом отримали доньки померлого ОСОБА_7 Його мати ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини не подавала, однак була зареєстрована в спадковому будинку та проживала в ньому. У спадковому будинку він з 17 липня 1981 року зареєстрований та проживав разом із матір'ю по день відкриття спадщини. 06 грудня 2013 року він звернувся до нотаріальної контори,однак нотаріус постановою відмовив у вчинені нотаріальних дій,оскільки не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також не надано доказів, що спадкоємці ОСОБА_7, які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частину спадкового майна, яке заповідано ОСОБА_8. Надати зазначені докази він не може, у зв'язку з відсутністю. У зв'язку з цим просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарським та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 24 січня 2014 року за клопотанням позивача було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_9, доньок померлого ОСОБА_7. Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 проживають у м. Нижньому Новгороді Приокського району РФ, ухвалу суду, в порядку судового доручення, було направлено іноземному суду для проведення окремих процесуальних дій.

Ухвалою суду від 12 травня 2015 року було закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Слов'янської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог до ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,у зв'язку зі смертю ОСОБА_9.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 23 жовтня 2013 року у судовому засіданні від 15 квітня 2015 року позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. У судові засіданні, призначені 29 квітня 2015 року та на 12 травня 2015 року, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача Слов'янської міської ради у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася. У відповідності до ухвали суду від 24 січня 2014 року про направлення судового доручення іноземному суду для проведення окремих процесуальних дій, було допитано у Приокському районному суді м. Н. Новгород РФ відповідача ОСОБА_5,з протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 визнає, на час смерті ОСОБА_7 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, вона не була особою, яка має право на обов'язкову частину спадкового майна. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не заперечує проти розгляду справи у її відсутності.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні під присягою пояснила, що їй достеменно відомо, що ОСОБА_6 була матір'ю ОСОБА_8, оскільки вона є квартальною у районі, де проживали ОСОБА_8 та ОСОБА_6, їй відома ця сім'я.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1. належав на праві власності у відповідності до Свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 15 жовтня 1959 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7(а.с.13)

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10 жовтня 2013 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, заявником про смерть був ОСОБА_7(а.с.59)

З відповіді Державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 17 квітня 2015 року № 941/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася.

ОСОБА_7, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_8.(а.с.5)

Після смерті ОСОБА_7 було відкрито спадкову справу №91/83 від 06 грудня 1982 року, з якої вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися його доньки ОСОБА_9, ОСОБА_5.

Також за життя, ОСОБА_7 склав заповіт від 17 грудня 1981 року,згідно якого він заповів належну йому частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, своїй сестрі ОСОБА_8(а.с.16)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_8, померла 18 листопада 2008 року.(а.с.4)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_8(а.с.6)

Після смерті ОСОБА_8,було відкрито спадкову справу № 478/2013 від 15 листопада 2008 року,з якої вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся її син, позивач по справі, ОСОБА_3.(а.с.47-72)

Постановою державного нотаріуса від 06 грудня 2013 року ОСОБА_3 було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також не надано доказів, що спадкоємці ОСОБА_7, які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частину спадкового майна, яке заповідано ОСОБА_8(а.с.70-71)

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Власниками житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1. є ОСОБА_6 та ОСОБА_7. З домової книги, вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, з 09 жовтня 1959 року, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 09 жовтня 1959 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 17 червня 1981 року(а.с.19-21)

Суд, проаналізувавши надані документи, вважає, що факт родинних відносин між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджується, домовою книгою,з якої вбачається, що ОСОБА_8 була зареєстрована у домоволодінні, яке належало ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також слідує з того, що житловий будинокрозташований за адресою: АДРЕСА_1. було зареєстровано за ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_7,та за життя ОСОБА_7 заповів свою частину житлового будинку своїй сестрі ОСОБА_8, а також показаннями свідка ОСОБА_10, яка у судовому засіданні під присягою ствердила ту обставину, що ОСОБА_6 за життя була матір'ю ОСОБА_8

Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для подальшого оформлення та отримання спадщини, отже, враховуючи зазначене, є всі підстави задовольнити позовні вимоги позивача в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що ОСОБА_6,була матір'ю ОСОБА_8.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина після померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 відкрилася за Цивільним кодексом 1963 р.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про спадкування" від 24.06.1983 року № 4, - якщо позивач в 6-ти місячний строк вступив у володіння або керування спадковим майном або його частиною, то суд на цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ст. 86 ЦК України(1963р) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління та або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані, перелік цих дій не є вичерпним, до них відносилася і наявність у спадкоємця документів щодо спадкового майна (ощадних книжок, при спадкуванні вкладів, сертифікатів, свідоцтв, та ін.) Дії з фактичного вступу в управління спадковим майном могли бути вчинені як самим спадкоємцем, так і за його дорученням іншими особами (членами його сім'ї) протягом установленого законодавством шестимісячного строку. Вчинення таких дій щодо частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому.

Спадкоємцем першої черги за законом були ОСОБА_8 та ОСОБА_7, до складу спадщини входила ? частина житлового будинку, але після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Фактично спадщину на ? частину житлового будинку прийняла її донька ОСОБА_8, оскільки була зареєстрована та проживала у спадковому житловому будинку, здійснювала необхідні дії по управлінню, розпорядженню й використанню житлового будинку.Інша ? частина будинку була заповідана 17 грудня 1981 року ОСОБА_8 її братом ОСОБА_7

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8, після його смерті спадщина відкрилась за законом та заповітом. Спадкова справа була відкрита, та спадщину за законом отримали доньки померлого ОСОБА_7

Спадкоємство за заповітом здійснювалося у відповідності до ст.534 ЦК України(1963р.)

У відповідності до ст.535 ЦК України (1963р) право на обов'язкову частку в спадщині мають неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_7 немає.

ОСОБА_8 з заявою про отримання спадщини за заповітом не зверталася, але продовжувала проживати у спадковому будинку, та здійснювати всі необхідні дії з його утримання.

Отже, ОСОБА_8 вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до норм ЦК України(1963р).

За змістом ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст.560 ЦК України в ред. 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Аналізуючи норми законодавства, які діяли на момент прийняття спадщини ОСОБА_8 як після смерті ОСОБА_6 так і після ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що набуття права власності на спадкове майно на вказаний період часу не пов'язувалося ні з отримання права на спадщину, оскільки законодавець зазначає не обов'язок спадкодавця отримати таке свідоцтво, а лише право на його отримання, ні з державною реєстрацією спадкового нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8, померла, та за життя спадкові права не оформила.

З урахуванням аналізу вищенаведених норм, законодавства, суд приходить до висновку, що виникнення у спадкоємця, у даному випадку у ОСОБА_8, права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Після смерті ОСОБА_8 позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину у встановлений ст. 1268 ЦК України спосіб, оскільки був зареєстрований та проживав у спадковому будинку разом із спадкодавицею ОСОБА_8 з 17 липня 1981 року до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги спадкоємців і має право на успадкування майна померлої матері ОСОБА_8

У відповідності до довідки наданої КП «БТІ», станом на 09 жовтня 2013 року право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставісвідоцтва про право власності, виданого Слов'янським міськоммунгоспом 15 жовтня 1959 року, дата реєстрації 26 жовтня 1959 року. Згідно матеріалів останньої поточної інвентаризації, проведеної 25 червня 1984 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться будівлі і споруди, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею 30,1 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м.,сарай з льохом «Б», огорожа «№1», водопровід «№2»(а.с.69)

З огляду на викладене, судом встановлено, що житловий будинок, який є об'єктом спадщини, що на момент смерті ОСОБА_12 належав їй та її синові ОСОБА_7 на праві власності, за життя ОСОБА_7 заповів свою частину житлового будинку своїй сестрі, як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_5, на час смерті батька ОСОБА_7 спадкоємців, які мали право на обов'язкову частку у спадщині не було, ОСОБА_8 за життя спадкові права не оформила, на сьогоднішній день спадкоємець не може оформити належне йому право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також не надано доказів, що спадкоємці ОСОБА_7, які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частку спадкового майна, яке заповідано ОСОБА_8

В судовому засіданні було встановлено факт родинних відносин, також встановлено відсутність спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині на час смерті ОСОБА_7

Враховуючи ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_8, позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті матері, так як право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, за покійною ОСОБА_8, не зареєстровано, обставини справи визнані сторонами, У зв'язку з цим, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем права власності на цей будинок у порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,1216,1218,1223,1261 ЦК України, ст.ст.86, 529-535, 549 ЦК України (ред.1963 р.) ст.ст. 3,10,11,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: що ОСОБА_6 була матір'ю ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Слов'янську Донецької області, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку «А-1» загальною площею 30,1 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м., сараю з льохом «Б», огорожи «№1», водопроводу «№2»

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області (Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року "Про визначення територіальної підсудності справ") через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 травня 2015 року

Головуюча -суддя: О.В.Ільяшевич