АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року,-

встановила:

05.11.2014 р. Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва звернулося до суду з вказаним позовом, в якому відповідно до положень ст.ст.329, 387, 1212, 1215 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 1954 грн. 34 коп.

Посилалось на ті підстави, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києвата отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію виходячи з показника середньої заробітної плати за 2009 рік, з 01.10.2010 р.

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2011 р., яка була отримана позивачем 05.12.2013 р., постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено. У зв'язку з цим за період з 01.03.2013 р. по 31.04.2014 р. виникла переплата пенсійних коштів.

Добровільно відшкодувати переплату пенсії ОСОБА_1 відмовилась.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва просить скасувати вказане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що позивач здійснював виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2009 календарний рік не добровільно, а виконуючи рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р., а тому положення ст. 1215 ЦК України в даному випадку до правовідносин, що виникли застосуванню не підлягають.

В судовому засіданні представник Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва Верещак В.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Пояснив, що надмірна виплата коштів відбулась з моменту отримання позивачем копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2011 р. до моменту приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність, а саме з 05.12.2013 р. по 31.03.2014 р.

При цьому не міг пояснити, чому позивач не міг дізнатися про наслідки розгляду його апеляційної скарги, яка була задоволена судом в жовтні 2011 р., протягом розумного строку, а не через два роки після ухвалення судового рішення.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з тих підстав, що її вини в необізнаності позивача та приведенні останнім її пенсійної справи протягом трьох місяців у відповідність до вимог закону не має.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 календарний рік на підставі статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2010 р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2011 р. постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, переплата пенсійних коштів виникла за період 05.12.2013 р. по 31.03.2014 р. в сумі 1954,34 грн.

Відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва № 834476 від 12.06.2014 р. та протоколу комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій №217 від 12.06.2014 р. було вирішено переплату пенсії в розмірі 1954,34 грн. , яка виникла після скасування рішення суду, не утримувати та звернутися до суду з позовом про повернення переплати відповідно до ст. 1215 ЦК України (а.с. 15,16).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для повернення вказаних коштів за відсутності доказів рахункової помилки з боку позивача та факту недобросовісності з боку відповідача.

Такий висновок суду є правильним.

Так, механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добровільності виплати таких грошових сум юридичною особою, відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Нарахування та виплата пенсії відповідачу в період з 05.12.2013 р. по 31.03.2014 р. в сумі 1954,34 грн., після задоволення Київським апеляційним адміністративним судом 07.10.2011 р. апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2011 р., не є свідченням того, що вказана виплата не містить ознак добровільності.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 1954,34 грн., які є пенсійною виплатою, як і не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому підстав для зміни або скасування зазначеного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування до правовідносин сторін вимог ст.1215 ЦК України, яка була визначена самим позивачем в якості правової підстави для задоволення позову, є необґрунтованими.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/3514/2015

Головуючий у суді першої інстанції:Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.