КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/520/1629/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Гарнаженко Н.С., Маценко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Лафорт",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної шкоди,
ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ПАТ "СК "Лафорт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, в якій, з урахуванням останньої редакції уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути завдану матеріальну шкоду у розмірі 22 378,73грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є власником автомобіля марки "Тойота", державний номер ний знак НОМЕР_1.
Позивач зазначає, що 08 жовтня 2013року біля будинку №58 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Тойота", державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки "Сузукі", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.
Позивач вказує, що внаслідок даного ДТП йому було нанесено матеріальний збиток на загальну суму 22 378,73грн., що підтверджується висновком №937/2013 експертного автотоварознавчого дослідження від 18 жовтня 2013року.
Крім того, позивач зазначає, що винною особою в скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_3.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як вказує позивач, була застрахована у ПАТ "СК "Лафорт", він звернувся до ПАТ "СК "Лафорт" з відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, однак ніяких дій, спрямованих на відшкодування завданої шкоди здійснено не було.
З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 22.05.2015року позивач не з'явився, однак від його представника надійшла заява, в якій представник позивача позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою "вибули", суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача, за наявними в ній матеріалами.
Третя особа - ОСОБА_3 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується його присутністю у судовому засіданні 07.04.2015року та підписом на розписці від 07.04.2015року (а.с. 89, 90), у судове засідання 22.05.2015року не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_2 є власником транспортного засобу "Toyota", модель "Avensis", державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 29.07.2008року (а.с. 6).
Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено штраф у розмірі 340грн.
Відповідно до висновку судового експерта №937/2013 від 18 квітня 2013року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Toyotа Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого при ДТП 08.10.2013року, на момент складення висновку, визначається рівною 22 378,73грн.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно положень ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).
Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому повинна бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно із виплатою страховиком страхового відшкодування.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в процесі розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, а на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Лафорт", суд вважає, що ПАТ "Страхова компанія "Лафорт" повинно відшкодувати ОСОБА_2 суму вартості матеріальної шкоди, з урахуванням ліміту відповідальності, без врахування суми франшизи, у розмірі 21 378, 73грн. (22 378,73грн. - вартість матеріальної шкоди - 1000,00грн. сума франшизи = 21 378, 73грн.).
Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Лафорт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя Петренко В. С.