Справа № 307/1457/15-ц
Провадження № 2/307/980/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грв. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що відповідач по справі не турбується про виховання сина, не надає ніякої матеріальної допомоги та не цікавиться здоров'ям і вихованням дитини. Вона разом з сином проживає у будинку батьків. Дитина являється інвалідом через вроджену ваду розвитку черепа. Відповідач постійного місця роботи на території України не має, тому виїжджає на заробітки за її межі, де має нерегулярний дохід.

Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Буштинської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов з якого убачається, що ОСОБА_1 разом з сином проживає у будинку батьків, чоловік з травня 2014 року поїхав на заробітки в Москву, і не надає ніякої матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує дитину інваліда, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання свого малолітнього сина 1000 гривень у місяць.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі одна тисяча гривень щомісячно починаючи з 29.04.2015 року і до його повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України двісті сорок три гривні 60 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.