АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника особи,

яка не приймала участі у справі ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської міської ради, третя особа: головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, -

Справа №754/19080/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14069/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті їх батька, ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що нотаріусом було відмовлено в отриманні відповідного свідоцтва, оскільки у позивачів відсутній оригінал Свідоцтва про право власності на житло, так як отримати оригінал не мають змоги, але мають копію документу, тому просять задовольнити позов і визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки на її користь відмовились від прийняття спадщини ОСОБА_10 та ОСОБА_5, які також були синами померлого ОСОБА_9

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності у порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але у встановлений законом строк свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримали.

Колегія суддів в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як убачається з матеріалів справ та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів, ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 08 січня 2010 року, відділом реєстрації смерті у м.Києві.

Після смерті батька ОСОБА_4, який звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина до складу якої входить Ѕ (6/12) квартири АДРЕСА_1 та П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №918/2010 року (а.с.41-129).

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись із заявою до нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову, відповідно до Глави 10 п.4.15 та п.4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Крім того, спадкоємцями першої черги за законом є інші діти спадкодавця ОСОБА_9: сини ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_10, донька ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_11.

ОСОБА_5 відмовився від належної йому частки спадкового майна після смерті батька на користь доньки померлого - ОСОБА_6 (а.с.50).

ОСОБА_10 відмовився від належної йому частки спадкового майна після смерті батька на користь доньки померлого - ОСОБА_6 (а.с.62).

ОСОБА_11 відмовилася від належної їй частки спадкового майна після смерті її чоловіка на користь сина померлого - особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_4 ( а.с.53).

Інша Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування Ѕ частини квартири, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. від 12 січня 2004 року належить ОСОБА_13.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про визнання права власності в порядку спадкування позивачів ОСОБА_5 на 1/5 частини та ОСОБА_6 на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, що разом складає 4/5, тобто було визнано право власності позивачів на нерухоме майно, частина якого не належала спадкодавцю та була порушена вимога ч.1 ст.1267 ЦК України щодо рівності часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом, яких є 6 осіб.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1277 ЦК України, у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду вільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не залучено до участі у справі спадкоємця ОСОБА_4, при цьому, в тексті позовної заяви позивачі вказали, що інші спадкоємці на частину квартири АДРЕСА_1 відмовилися, хоча даний факт нічим не підтверджений.

В той же час, суд першої інстанції не звернувши уваги на наявність в матеріалах справи копії спадкової справи та не надавши оцінки її змісту, вирішив питання про права та обов'язки спадком ця ОСОБА_4, а відтак відсутні підстави вважати рішення законним та обґрунтованим.

Враховуючи, що висновки суду першої не відповідають встановленим обставинам справи та рішення ухвалено, з порушенням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності у порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: