АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/1070/14-ц Номер провадження 22-ц/786/825/15Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Карпушин Г.Л.

При секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, ОСОБА_2, Оржицької державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги вмотивовував тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5, яка проживала у с. Пилиповичі Оржицького району Полтавської області. Ще до своєї смерті баба передала речі ОСОБА_6, які прохала передати позивачеві.

Далі вказував, що про смерть баби ОСОБА_7 він не знав, оскільки проживав в іншому районі. У квітні-травні 2001 року від ОСОБА_8 дізнався про те, що вона померла. У травні 2001 року приїхав в с. Яблуневе у сільську раду, де в секретаря з'ясував, що спадкового майна у померлої не було. Будинок, в якому вона проживала, перебував у напіврозібраному стані. У сільській раді повідомили про те, що у ОСОБА_6 є якісь речі, які передала ОСОБА_7 Звернувся до ОСОБА_6, яка передала речі бабусі, там були сімейні фото, ікона, хрестик на ланцюжку, зберкнижка на ім'я батька та кошти у сумі 520 грн. Кошти у подальшому витратив для власних потреб, а інші речі зберігає до цього часу. Будучи впевненим у тому, що ОСОБА_7 не мала на праві власності ніякого майна, не звертався до нотаріуса з приводу отримання спадщини. У 2013 році дізнався, що стороння особа - відповідач у справі ОСОБА_2 отримала у спадок після баби земельну частку (пай), на яку вона за життя мала право. Оскільки позивачеві достовірно відомо про те, що ОСОБА_2 є сторонньою особою, яка на законних підставах не могла успадкувати належне ОСОБА_7 майно, вважає, що належним відповідачем за позовом має бути саме вона, а спадковим майном вважає, саме вказану земельну частку (пай).

Заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто в дохід держави з територіальної громади в особі Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного.

.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідач ОСОБА_2 та подала нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги вмотивовує необґрунтованістю висновків суду щодо наявності підстав для ухвалення заочного рішення.

Також вказує на недоведеність факту смерті батька позивача - ОСОБА_9, відсутність доказів у підтвердження того, що речі: фото, ікона, хрестик, ланцюжок, які начебто успадкував позивач після смерті ОСОБА_7, належать саме померлій особі та були передані йому.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (свідоцтво НОМЕР_1, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції у Полтавській області).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 30 червня 1984 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьком є ОСОБА_9, який 01 травня 1963 року уклав шлюб з ОСОБА_10, яка після одруження стала носити прізвище «ОСОБА_10» ( свідоцтво про одруження НОМЕР_3 від 01 травня 1963 року видане Овсюківською сільською радою Пирятинського району Полтавської області) . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_5.

Згідно даних погосподарської книги по Яблунівській сільській ради по особовому рахунку НОМЕР_4 за період часу з 1991 року по 1995 рік зазначено, що ОСОБА_7 проживала разом з сином ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно даних погосподарської книги по Яблунівській сільській ради по особовому рахунку НОМЕР_6 зазначено, що ОСОБА_11 в період часу з 1996 по 2000 рік проживала разом із сестрою ОСОБА_7 у с. Пилиповичі. за даними по господарської книги за 2001 по 2005 роки у будинку ОСОБА_11 проживала ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (особовий рахунок НОМЕР_5).

За даними Оржицької державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заведена. Постановою приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу від 01 серпня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві відмовлено у зв'язку з не вчасним зверненням до нотаріальної контори.

Згідно рішення Оржицького районного суду від 23 вересня 2013 року встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні у ОСОБА_5 з 1998 року по день її смерті. Іншим рішення Оржицького районного суду від 27 листопада 2013 року за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай), яка розташована на території Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області у порядку спадкування після ОСОБА_5 розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, місцевий суд вважав доведеним факт отримання після померлої ОСОБА_7 речей і коштів, які належали останній, внаслідок чого позивач прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пленум Верховного Суду України в п.1 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відносини спадкування регулюються ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, чинної на час відкриття та оформлення спадщини після смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Нормами статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про удову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо встановлення факту про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7, ОСОБА_4 вказував на те, що він за життя спілкувався зі своєю бабою, але про те, що вона померла ніхто йому не повідомив. Вже через кілька місяців після смерті баби, звернувшись до сільської ради, він довідався, що у ОСОБА_7 не було у власності ніякого майна. Також вказував на те, що у подальшому ОСОБА_12 передала речі, які баба за життя залишила для нього. У 2013 році дізнався, що стороння особа ОСОБА_2 успадкувала після смерті його баби земельну частку (пай).

У підтвердження вказаних обставин позивач посилався на покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_16

У той же час, рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що на утриманні померлої ОСОБА_5 з 1998 року по день її смерті перебувала ОСОБА_2

Також, цим же рішенням встановлено, що виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради ОСОБА_7 включена до списку громадян членів КСП «Яблуневе», що мають право на середню частку-пай, розмір якого складає 5,54 га.

Відповідно до цивільного процесуального законодавства ( ст. 61 ЦПК ) суд не наділений правом вдаватися до переоцінки доказів та обставин, встановлених у іншій справі, рішення у якій набрало законної сили.

Позивачем не надано жодних переконливих доказів у підтвердження того факту, чому йому, як онуку померлої, не було відомо про наявність майна у своєї баби та чому сторонні люди передавали йому речі, які залишилися після її смерті.

Окрім того, оцінюючи надані позивачем докази, колегія суддів розцінює їх критично. Так, не вважає їх належним доказом того, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після ОСОБА_7, оскільки відсутні будь-які докази, які підтверджували факт приналежності ікони, фотографії, хрестика саме померлій. Нічим не підтвердженим є і факт наявності коштів у розмірі 520 гривень та їх належності спадкодавцю.

Також у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду до вирішення справи по суті та ухвалення рішення належних та допустимих доказів факту смерті його батька ОСОБА_9 на час відкриття спадщини ОСОБА_7, що надає йому право на отримання її спадщини у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР, чинної на момент відкриття її спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування заочного рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року, ухваливши нове, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, ОСОБА_2, Оржицької державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, ОСОБА_2, Оржицької державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ______________ Ю.М. Винниченко

Судді: ____________ П.С. Абрамов ________________ Г.Л. Карпушин