АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/5590/15-ц
Справа №22-ц/791/2097/2015 Головуючий в І інстанції: Кузьміної О.І.
Категорія 41 Доповідач: Борко А.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 27 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення та визначення порядку користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,зазначаючи,що вона є власником 52/100 частин та 48/200 частин житлового будинку ( квартира №2 ) розташованого в АДРЕСА_1 та не має можливості користуватися ним,оскільки відповідачі чинять їй в цьому перешкоди. У зв'язку із зазначеним вище просить вселити її в будинок АДРЕСА_1,а саме в 48/200 частин цього будинку,( квартиру №2 згідно до технічного паспорту) та визначити порядок користування 48/200 частинами цього будинку між нею та відповідачами,виділивши їй жилу кімнату 2-2 площею 6,5 м2,жилу кімнату 2-3 площею 7,1 м2, а відповідачам жилу кімнату 2-1 площею 14,6 м2, залишивши в загальному користуванні допоміжні приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вселено ОСОБА_2 в будинок АДРЕСА_1. В решті вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 8 грн.20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати,ухвалити нове рішення, яким задовольнити всі її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про вселення позивачки в будинок АДРЕСА_1 суд першої інстанції помилково зазначив про вселення позивачки у весь будинок, хоча вона проживає в частині будинку, яка зазначена як квартира №2, згідно до технічного паспорту та просила вселити її в частину будинку, яка зазначена як квартира №2 згідно до технічного паспорту. Крім того суд першої інстанції не вирішив питання за позовними вимогами про визначення порядку користування частиною житлового будинку АДРЕСА_1 (квартирою №2 згідно до технічного паспорту), а вирішив питання про вселення позивачки в житловий будинок АДРЕСА_1.

На думку колегії суддів, обґрунтованою є вимога позивачки про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та виділення їй у користування жилі кімнати у квартирі №2, а саме: кімнати 2-2 площею 6,5 кв. метрів,жилої кімнати 2-3 площею 7,1 кв. метрів,а відповідачам виділити жилу кімнату 2-1 площею 14,6 кв. метрів, залишивши в загальному користуванні допоміжні приміщення,а саме сіні літера I площею 5 кв. метрів,сіні літера II площею 7,3 кв. метрів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 52/100 частини будинку АДРЕСА_1 згідно договору дарування частини житлового будинку від 20.07.2007 року. Після смерті ОСОБА_7 (бабусі позивача) ОСОБА_2 стала власницею 48/200 частини будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.02.2015 р. (а.с.9,10 ).

Як вірно встановлено судом першої інстанції,ОСОБА_8 (син померлої) став власником частини від 48/200 частини будинку АДРЕСА_1, заяви про прийняття спадщини після смерті не подав, але проживав на момент її смерті разом із нею, чим фактично прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер,в будинку залишилася проживати його дружина разом із дітьми. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, матеріалами інвентарної справи № 13239.

Відповідно до ст.9 ч.4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав та в порядку,передбачених законом.

Частинами ч.ч.1,4 ст.156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи,зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

На підставі вимогч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги, що позивачка є також власницею 48/200 частин домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 ( квартира №2 згідно до технічного паспорту), колегія вважає,що її вимоги про визначення порядку користування частиною будинку (квартирою №2 ) та вселення в цю частину будинку є обґрунтованими та вважає за можливе виділити їй для користування в цій частині будинку житлову кімнату 2-2 площею 6,5 кв. метрів,житлову кімнату 2-3 площею 7,1 кв. метрів,загальною площею 13,6 кв. метрів,відповідачам виділити житлову кімнату літера 2-1 площею 14,6 кв. метрів, а сіні літера I площею 5 кв. метрів,сіні літера II площею 7,3 кв. метрів виділити у загальне користування та вселити її у зазначену вище частину будинку.

Згідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим .Таким вимогам закону рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2015 року не відповідає.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню повністю.

Таким чином, суд першої інстанції не достатньою повно з'ясував дійсні обставини справи,перевірив доводи та заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи,колегією суддів приймаються до уваги як такі, що обґрунтовані вимогами закону,належними доказами і такі, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню у розмірі по 162,4 грн. на користь ОСОБА_2 з кожного із відповідачів.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити в частині відмови у визначенні порядку користування квартирою №2 в будинку АДРЕСА_1,вселення в 48/200 частин житлового будинку та ухвалити нове рішення,яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визначити порядок користування частиною житлового будинку АДРЕСА_1 ( квартирою №2 згідно до технічного паспорту),виділивши ОСОБА_2 для користування житлову кімнату 2-2 площею 6,5 кв. метрів,житлову кімнату 2-3 площею 7,1 кв. метрів,загальною площею 13,6 кв. метрів,відповідачам ОСОБА_6,ОСОБА_4,ОСОБА_5 виділити житлову кімнату літера 2-1 площею 14,6 кв. метрів,а сіні літера I площею 5 кв. метрів,сіні літера II площею 7,3 кв. метрів виділити у загальне користування та вселити ОСОБА_2 в зазначену частину будинку АДРЕСА_1 ( квартиру №2 згідно технічного паспорту ).

Стягнути судовий збір з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 162,4 грн. з кожного на користь ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді