Справа № 559/3943/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі

головуючого Тростянчук Г.Г.

при секретарі Лахіта Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

позивачка просить суд визнати за нею право власності на 19/100 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер: :02:001:0249 та припинити її право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона, а також відповідачі у справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 21.12.2005, свідоцтвами про право особистої власності на домоволодіння від 19.06.1996, а також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.03.2008. Їй належить частка у розмірі 19/100, ОСОБА_4 - 21/100, ОСОБА_5 - 30/100; ОСОБА_3 - 30/100. Таким чином, згаданий житловий будинок з господарськими будівлями належить їм на праві спільної часткової власності.

Разом з тим, вона з відповідачами є співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно дана земельна ділянка належить їм на праві спільної сумісної власності.

Отже, на даний час позивачка має частку у власності на будівлю, але не має визначеної частки у власності на земельну ділянку. Для того, щоб відчужити власну частку у праві власності на житло, їй потрібно володіти чітко визначеною часткою на земельну ділянку, адже вказані об'єкти нерухомого майна відчужуються в комплексі. Тому зараз вона позбавлена можливості повною мірою розпоряджатися своєю власністю, тобто безперешкодно реалізовувати право власності на вказане нерухоме майно.

Інші співвласники згаданої вище земельної ділянки не дають згоди на визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності на відповідну земельну ділянку. Тобто, між ними, як співвласниками, виникають непорозуміння з цього приводу, що змушує її звертатися за вирішенням даного питання до суду.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав.

Відповідачі, належно повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не подали.

Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, а також відповідачі у справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 21.12.2005 (а.с.7), свідоцтвами про право особистої власності на домоволодіння від 19.06.1996 (а.с.11-12), а також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.03.2008. Їй належить частка у розмірі 19/100, ОСОБА_4 - 21/100, ОСОБА_5 - 30/100; ОСОБА_3 - 30/100 (а.с.9). Таким чином, згаданий житловий будинок з господарськими будівлями належить їм на праві спільної часткової власності.

Разом з тим, сторони є співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно дана земельна ділянка належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Отже, на даний час позивачка має частку у власності на будівлю, але не має визначеної частки у власності на земельну ділянку. Для того, щоб відчужити власну частку у праві власності на житло, їй потрібно володіти чітко визначеною часткою на земельну ділянку, адже вказані об'єкти нерухомого майна відчужуються в комплексі. Тому зараз вона позбавлена можливості повною мірою розпоряджатися своєю власністю, тобто безперешкодно реалізовувати право власності на вказане нерухоме майно.

Інші співвласники згаданої вище земельної ділянки не дають згоди на визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності на відповідну земельну ділянку. Тобто, між ними, як співвласниками, виникають непорозуміння з цього приводу, що змушує її звертатися за вирішенням даного питання до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

За змістом ст. ст. 370, 372 ЦК України, у разі виділу частки із майна чи поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ майна чи виділення частки співвласника можливий лише за умови попереднього визначення розміру його частки. В силу вимог ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна у спільній сумісній власності здійснюється у такому ж порядку, як виділ частки із майна у спільній частковій власності. То з урахуванням положень ч. 3 ст. 364 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що право спільної сумісної власності має припинятися лише для співвласника, який визначив свою частку у відповідній спільній власності.

Керуючись ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 370, 372 ЦК України, ст..ст.89, 120 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити:

- визнати за ОСОБА_2, право власності на 19/100 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер: :02:001:0249.

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер: :02:001:0249.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: