Провадження №2/521/2830/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення, в якому просить суд виселити відповідача із займаного житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення; встановити наступний порядок виконання рішення суду, а саме зобов'язати відповідача в добровільному порядку вчинити певні дії та звільнити самовільно зайняте житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1; у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ч.2 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на звільнення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що житловий будинок АДРЕСА_1, перебуває в оперативному управлінні Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 без будь-яких підстав та дозволу на зайняття даної квартири. Малиновським районним судом м. Одеси розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації про зобов'язання МРА ОМР укласти договір найму квартири та 22.05.2013 року по даній справі було прийнято рішення, яким у позовних вимогах відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.11.2013 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2013 року залишено без змін. Також представник позивача у своїй позовній заяві зазначив, що 05.10.1958 року між ОСОБА_2 - (дідусем відповідача ОСОБА_1) та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. 09.02.1959 року ОМР депутатів трудящих ОСОБА_3 була надана в користування квартира АДРЕСА_1, основним наймачем якої з 26.02.1959 року був ОСОБА_2. З 03.03.1978 року основним наймачем квартири стала донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3. - ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_6 померла. Після смерті ОСОБА_5 основним наймачем стала онука ОСОБА_2 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7. У позовній заяві вказується, що відповідно до відмітки в паспортному документі про місце проживання, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 12.12.2003 року по теперішній час. Таким чином ОСОБА_1 поліпшення житлових умов не потребує, так як має місце реєстрації та проживання згідно з законами України, спірне приміщення займає незаконно, на квартирному обліку у Малиновській районній адміністрації ОМР не перебуває. Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 надавалась у 1959 році у зв'язку з необхідністю поліпшення житлових умов сім'ї, а наданий час необхідність поліпшення житлових умов відсутня, у зв'язку із чим він вимушений звернутися з наступним позовом до суду.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій вказується, що позовні вимоги підтримуються в повному обсязі, просять їх задовольнити, а також розглянути справу у відсутності представника МРА ОМР.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та показала суду, що відповідач по справі є її сином. ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 12.12.2003 року по теперішній час, однак проживає у спірній квартирі, куди заселився ще при житті його дідуся - ОСОБА_2 Представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 05 жовтня 1958 року уклали шлюб, після реєстрації одруження присвоєно прізвище: чоловіку - ОСОБА_2, дружині - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Приморським райбюро РАГСу 15.02.1959 року.

Як вбачається з ордеру на житлове приміщення НОМЕР_2 від 09.02.1959 року Одеської міської ради трудящих, виданого ОСОБА_3., ОСОБА_3. разом з одним членом сім'ї мала право вселення на представлену житлову площу за адресою: АДРЕСА_1, кількість кімнат одна, розміром 20,8 кв.м.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 1977 року виданої ОСОБА_2 в тому, що він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок відкритий на ОСОБА_2, на даній житловій площі проживають та зареєстровані 6 осіб: ОСОБА_2 - основний квартиронаймач, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_8 - дочка, ОСОБА_9 - мати.

Відповідно до розпорядження №182 виданого головуючим виконкому Приморської Райради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому Приморської Райради депутатів трудящих №126 від 03.03.1978 року, відкритий особовий рахунок гр. ОСОБА_5, яка займає житлову площу, що складається з однієї кімнати площею 22,23 кв.м. по АДРЕСА_1 з правом укласти договір найму цієї житлової площі. Сім'я складається з 2 осіб. Раніше існуючий особовий рахунок на ім'я гр. ОСОБА_2 закрито. З зазначених підстав суд приходить до висновку, що з березня 1978 року основним наймачем квартири стала донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3.- ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_6 - померла. Матеріалами справи підтверджується, що після смерті ОСОБА_5 основним наймачем стала онука ОСОБА_2 - ОСОБА_6, яка ІНФОРМАЦІЯ_9 також померла.

Згідно документів наданих до суду стороною позивача встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2012 році зверталися до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про зобов'язання укласти договір найму. Як вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2013 року справа №1519/3315/2012, провадження №2/521/536/13, в задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов'язання укласти договір найму відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.11.2013 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2013 року залишено без змін.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 75 років.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 15 квітня 2015 року провадження по даній цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в частині позовних вимог заявлених до ОСОБА_2 про виселення - закрито, за правилами ч.6 статті 205 ЦПК України, у зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_2, так як спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Як вбачається з паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на сторінці № 11 вказаного документу зазначено місце його реєстрації: АДРЕСА_2, реєстрація з 12.12.2003 року.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можу гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 42 ЖК УРСР, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114

цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Порядок взяття на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов передбачений ст.39 ЖК УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Український РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470.

В силу ст. 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно вимог ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», кожна особа повинна зареєструватися за місцем проживання.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане

ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим

приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як роз'яснює п.13,14 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) Верховного суду України від 26 травня 2001 року, оскільки за змістом статей 64,65 ЖК наймач і члени сімї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду,особа яка вселилась до наймача як член сімї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. За змістом ст.65 ЖК особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім'ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Відповідно до вимог ст. 109 ЖК України, виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з частиною 3 статті 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, з врахуванням того, що відповідач по справі має постійне місце реєстрації за іншою адресою, в якому проживав до смерті наймачів квартири АДРЕСА_1, а спірне приміщення вже зайняв після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується документами, а також рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 травня 2013 року, суд вважає доведеною і підтвердженою відповідними документами, правову позицію сторони Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про самоправне вселення та незаконне проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з чим і задовольняє позов про виселення зі спірного приміщення за правилами статей 109, 116 ЖК України.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213, 214 -218 ЦПК України, ст.ст. 39, 42, 43, 58, 61, 65,108,116 ЖК УРСР, ст.ст. 47, 48 Конституції України, ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із займаного житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Встановити наступний порядок виконання рішення суду, а саме зобов'язати ОСОБА_1 в добровільному порядку вчинити певні дії та звільнити самовільно зайняте житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

У разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ч.2 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на звільнення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів.

Головуючий: