Провадження №2/359/441/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, Гірська сільська рада, про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_6, якому належав житло-вий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 Бориспіль-ського району. За час свого життя спадкодавець склав заповіт, яким ці об'єкти нерухомого майна він заповів позивачу. ОСОБА_1 прийняла спадщину. Однак приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 Бориспільського району.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Відповідачі не з'явились у судове засідання. Вони подали заяви про розгляд цивільної справи в їх відсутності (а.с.41-43).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не з'явились у судове засідання. Вони завчасно у встановленому порядку повідомлені про час та місце роз-гляду цивільної справи.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 19 травня 1973 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_2 Ця обставина підтверджується штампом в копії паспорті громадянки України, виданого на ім'я ОСОБА_2 (а.с.52).

З копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.21-24) вбачається, що в 1982 році ОСОБА_6 звів житловий будинок, сарай-гараж-літню кухню «Б», сарай «Г», погріб «З», навіс «Д», убиральню «Е», ворота з хвірткою №1, огорожу №2, ганки «а1» та «а2» та вигріб-ну яму «Л» по АДРЕСА_1 Бориспільського району. Крім того, з запису в копії будинкової книги (а.с.65-71) вбачається, що будівництво цих об'єктів нерухомого май-на було повністю закінчено в 1982 році, вони були придатні для користування.

Відповідно до ч.2 ст.22 КЗпШС України, який був чинний на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, було їх спільною сумісною власністю.

Встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди були набуті ОСОБА_6 у власність під час його перебування в шлюбі з ОСОБА_2 Тому це не-рухоме майно було об'єктом їх спільної сумісної власності.

11 липня 2013 року ОСОБА_6 склав заповіт (а.с.5-6), яким житловий будинок, гос-подарські будівлі та споруди він заповів ОСОБА_1

Однак згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди були спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Тому ОСОБА_6 не мав права одноособово та самостійно заповідати ці об'єкти нерухомого майна. Тому складений ним заповіт є нікчемним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Ця обставина підтверджується копією сві-доцтва про смерть, виданого на ім'я (а.с.9).

Право спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та спору-ди припинилось. У ОСОБА_2 виникло право власності на ? частку в цих об'єктах не-рухомого майна, інша ? частка ввійшла до складу спадщини.

У зв'язку з нікчемністю заповіту спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюва-лось за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом була його дружина ОСОБА_2, сини ОСОБА_7 та ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1 Ця обставини підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих на ім'я синів (а.с.19, 20), та довідкою Гірського сільського голови №58 від 30 січня 2015 року (а.с.75).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З копії спадкової справи (а.с.45-64) вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від прий-няття спадщини на користь дочки. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_8 подала заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не подавали таких заяв.

Ці обставини свідчать про те, що тільки ОСОБА_1 прийняла спадщину та у вста-новленому порядку набула право власності на ? частку в житловому будинку, сараї-гаражі-літній кухні «Б», сараї «Г», погрибі «З», навісі «Д», убиральні «Е», воротах з хвірткою №1, огорожі №2, ганках «а1» та «а2» та вигрібній ямі «Л» по АДРЕСА_1 Бориспільського району.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнан-ня його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а та-кож у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 виніс постанову (а.с.64) про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. У такий спосіб не визнається право власності позивача на спадкове майно.

З огляду на ці обставини суд вважає, що належить визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку у вказаному вище жилому будинку, господарських будівлях та спору-дах.

Однак відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає щонайменше з моменту завершен-ня будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

З копії характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с.24) вбачається, що в 1991 році ОСОБА_6 звів гараж «В», літній душ «Ж» та питну колонку «К» по АДРЕСА_1

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що будівництво цих об'єктів нерухомого майна було завершено, та вони стали придатними для користувач-ня. Крім того, приміщення гаражу «В» та літнього душу «Ж» не були прийняті в експлуата-цію.

Тому суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на ? частку в цих об'єктах нерухомого майна відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють само-стійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського районного нота-ріального округу ОСОБА_5, Гірська сільська рада, про визнання права влас-ності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку в житло-вому будинку, сараї-гаражі-літній кухні «Б», сараї «Г», погрібі «З», навісі «Д», убиральні «Е», воротах з хвірткою №1, огорожі №2, ганках «а1» та «а2» та вигрібній ямі «Л» по АДРЕСА_1 Бориспільського району.

Визнати за ОСОБА_2 права власності на іншу ? частку в житловому будинку, сараї-гаражі-літній кухні «Б», сараї «Г», погрібі «З», навісі «Д», убиральні «Е», воротах з хвірткою №1, огорожі №2, ганках «а1» та «а2» та вигрібній ямі «Л» по АДРЕСА_1 Бориспільського району.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_1 відмови-ти.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: позивачем - протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду, відповідачами та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець