Справа № 163/928/15-ц
Провадження № 2/163/155/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

при секретарі Горпинко К.О.,

з участю прокурора Бучка Р.В.,

представників позивача Лясковця В.Ф., Плеханова Ю.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі структурного підрозділу Державної прикордонної служби військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги та квартплату,-
в с т а н о в и в :
Заступник військового прокурора Луцького гарнізону звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані комунальні послуги та квартплату в сумі 13214,99 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що на підставі наказу командира військової частини ОСОБА_1 у 1993 році отримав службове житло трикімнатну квартиру загальною площею 93,2 кв.м., у якій проживає разом з сім`єю по даний час. Відповідачу здійснюються нарахування квартирної плати та комунальних послуг відповідно до тарифів, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та погоджених з місцевими органами влади, однак упродовж тривалого часу він не у повній мірі сплачує кошти за спожиті енергоносії, воду та квартирну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути в судовому порядку, оскільки неодноразові звернення з приводу погашення заборгованості ОСОБА_1 залишав без уваги.

Непогоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідач подав заперечення на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позову відмовити, оскільки заборгованість, про яку вказує позивач, у нього відсутня, також відсутні документи на житло (службовий ордер, будинкова книга), будь-яких договірних правовідносин між ним та Луцьким прикордонним загоном щодо надання житлово-комунальних послуг немає, як і немає договорів про надання житлово-комунальних послуг, тарифи, які введенні в дію з 01.03.2009 року, економічно необґрунтовані, в тому числі порушено процедуру введення їх до використання, тариф на опалення, який змінений з 4,37 грн. на 3,07 грн. за 1 кв.м., не погоджений з органами місцевого самоврядування, при цьому усі тарифи розпрацьовані усереднено, що суперечить ЖК України та Закону України Про житлово-комунальні послуги, інформація про склад сім`ї, викладена у позовній заяві, не відповідає дійсності; крім цього, позивачем ігноруються рішення судів та норми чинного законодавства України.

В судовому засіданні заступник військового прокурора позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що нарахування за квартплату відповідачу здійснювалось у відповідності до рішення виконавчого комітету Штунської сільської ради Любомльського району від 27.12.2011 року №43, а за комунальні послуги розрахунку, погодженого виконавчим комітетом Штунської сільської ради Любомльського району 25.02.2009 року №4, за виключенням електроенергії, тариф по якій неодноразово змінювався згідно постанов НКРЕ. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку по сплаті наданих послуг, за період з березня 2012 року по березень 2015 року в останнього утворилась заборгованість в сумі 13214,99 грн., яку просив стягнути в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що службовим житлом користується з 1991 року та є споживачем комунальних послуг за місцем проживання, так як використовує державне майно. На даний час разом з ним проживають дружина та один син. Неоспорюючи вартості наданих послуг за водопостачання та квартплату, вказав, що заборгованість по вказаних виплатах у нього відсутня, оскільки останні нарахування за лютий 2015 року ним оплачені до моменту звернення позивача з даним позовом до суду, про що представив суду відповідну банківську квитанцію. Послуги по електроенергії він оплачував згідно тарифів, затверджених поставою НКРЕ, як для жителів сільської місцевості, про що також обумовлено в укладеному договорі найму житла, а відповідач здійснював нарахування електроенергії, як для осіб, що перебувають в слідчому ізоляторі. Щодо нарахувань відповідача за опалення, виходячи з тарифу 4,37 грн. за 1 м.кв., вказав, що зазначений тариф неодноразово був предметом прокурорської перевірки та перевірки відповідної інспекції, за результатами яких було констатовано факт їх затвердження без врахування висновків щодо економічного обґрунтування розрахунків планових витрат та знижено тариф до 3,07 грн. за 1 м.кв., про що також зазначалось у судовому рішенні. Однак тариф за опалення в сумі 3,07 грн. також не визнає, оскільки він розрахований усереднено та не погоджений з органом місцевого самоврядування, як того вимагає законодавство, у зв`язку із чим оплату за опалення він здійснює згідно тарифів за 2000 рік. Крім цього вказав, що послуги по опаленню йому надаються лише в опалювальний період, а тому проведення нарахувань з розрахунку на цілий рік є неправомірним, оскільки через такий розрахунок він не може оформити субсидію. З наведених підстав вважає заявлений до нього позов безпідставним та просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2007 року, житловий службовий будинок АДРЕСА_1 , належить державі в особі Державної прикордонної служби України, що сторонами не оспорюється.

Загальна площа вказаної квартири становить 93,20 кв.м., житлова 51,20 кв.м., опалювальна - 82,40 кв.м., що також не заперечено відповідачем.

З пояснень відповідача встановлено, що він проживає у даному службовому будинку з 1991 року, який йому надавався ще під час служби начальником прикордонної застави у ІНФОРМАЦІЯ_3 та в подальшому був переданий до відання ІНФОРМАЦІЯ_2 , та користується ним по сьогоднішній день.

22.07.2014 року між Луцьким прикордонним загоном Державної прикордонної служби України та військовослужбовцем запасу ОСОБА_1 було укладено договір найму службового жилого приміщення в будинках державного житлового фонду, предметом якого є користування житловим приміщенням, яке знаходиться за вищенаведеною адресою. У договорі визначено права та обов`язки сторін, а також зазначено, що житлове приміщення обладнане водопостачанням холодної води, центральним опаленням, каналізацією, електропостачанням з лічильником.

Відповідно до положень ст.123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ст.66 ЖК України), а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Порядок користування службовими жилими приміщеннями регламентований Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 Про службові жилі приміщення. Зокрема, у пункті 30 вказаного Положення визначено, що наймач службового жилого приміщення зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами.

З довідки Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.03.2015 року №85 вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в 3-х кімнатній квартирі, загальна площа якої становить 93,20 кв.м., зі складом сім`ї 4 чоловіка з 01.01.1993 року, однак, як слідує з довідки Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 08.05.2015 року за №194 та повідомлення від 15.05.2015 року №74, за вказаною адресою проживає 3 особи: позивач, його дружина та один син.

Згідно довідки Луцького прикордонного загону від 25.03.2015 року №85 нарахування квартирної плати та комунальних послуг (опалення та холодна вода) відповідачу здійснювалось згідно тарифів, розроблених житлово-експлуатаційним відділенням загону, які затверджені начальником Луцького прикордонного загону та погоджені органами місцевого самоврядування:

- квартирна плата 0,1464 грн. за 1 м.кв. (з 01.02.2012 р. по даний час);

- опалення 4,37 грн. за 1 м.кв. (з 01.03.2009 р. і по даний час);

- холодна вода 1,82 грн. за 1 людину (з 01.03.2009 р. і по даний час).

З відомості №44 начальника ЖЕВ ВЗ Луцького прикордонного загону про нарахування квартирної плати та комунальних послуг на ОСОБА_1 у період з березня 2012 року по лютий 2015 року вбачається, що останньому нараховано до сплати 19954,89 грн., з яких: за утримання будинку 491,04 грн., опалення 12963,24 грн., холодну воду 196,56 грн., електроенергію 6304,05 грн.

Із вказаної суми нарахувань, згідно відомості №45 начальника ЖЕВ ВЗ Луцького прикордонного загону про оплату за утримання будинку та комунальні послуги на ОСОБА_1 у період з березня 2012 року по лютий 2015 року, позивачем всього сплачено 6739,90 грн., з яких: за утримання будинку 477,75 грн., опалення 1042,72 грн., холодну воду 42,83 грн., електроенергію 5176,60 грн.

Таким чином, різниця між нарахованими до сплати та сплаченими відповідачем коштами за комунальні послуги та квартирну плату за вказаний період становить 13214,99 грн., з яких: за утримання будинку 13,29 грн., опалення 11920,52 грн., холодну воду 153,73 грн., електроенергію 1127,45 грн., про що наведено позивачем у відомості №43 начальника ЖЕВ ВЗ Луцького прикордонного загону про заборгованість за утримання будинку та комунальні послуги на ОСОБА_1 у період з березня 2012 року по лютий 2015 року та довідках від 25.03.2015 року за №85 та №86.

Відповідач у спірних правовідносинах фактично не погоджується із тарифами, згідно яких проводиться нарахування за комунальні послуги, зокрема, в частині, що стосується опалення та електроенергії.

Згідно ст.7 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги", питання встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

У частинах 2 та 3 ст.31 цього ж Закону визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості відповідача за квартирну плату та комунальні послуги проведено згідно розрахунків, які погоджувались виконавчим комітетом Штунської сільської ради Любомльського району рішенням від 25.02.2009 року за №4 та затверджувались начальником Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України 27.04.2009 року, відповідно до яких: вартість квартплати за 1 м.кв. загальної площі в місяць складає 0,13 грн., вартість водопостачання становить 1,82 грн. на 1 людину в місяць, вартість водовідведення 4,65 грн. на 1 людину в місяць, тариф на 1 кВт електроенергії 0,2250 грн., вартість опалення в місяць за 1 кв.м. загальної площі становить 4,37 грн.

Рішенням виконавчого комітету Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 27.12.2011 року №43 були змінені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців військового містечка по кожному будинку згідно з додатком №1, зокрема, по будинку, що по АДРЕСА_1 , розрахунок тарифу визначено у 0,1464 грн. за 1 м.кв.

Також з повідомлення Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 15.05.2015 року №74 та доданих до нього рішень встановлено, що після 25.02.2009 року виконавчим комітетом даної сільської ради змінювались лише розрахунки квартирної плати, востаннє, згідно вищевказаного рішення від 27.12.2011 року №43.

З наведеного слідує, що розрахунки тарифів квартирної плати та плати за комунальні послуги затверджені у відповідності до вимог ст.ст.7, 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

При цьому, затверджені тарифи у встановленому порядку не оспорені і не скасовані.

Разом з тим, із наданих до заперечення відповідача документів та матеріалів цивільної справи №0310/1767/2012 встановлено, що військовою прокуратурою та Державною інспекцією з контролю за цінами у Волинській області проводились перевірки тарифів на опалення, встановлених у військовому містечку Висоцьк, за результатами яких констатовано відсутність відповідних висновків про економічне обґрунтування затвердженого тарифу у 4,37 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі, у зв`язку із чим на виконання припису військового прокурора Луцького гарнізону і рекомендацій Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області командуванням Луцького прикордонного загону було добровільно здійснено коригування тарифу за опалення, введеного в дію в квітні 2009 року, шляхом його зменшення з 4,37 грн. до 3,07724 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі. Викладені факти також були предметом судового дослідження у цивільній справі №0310/1767/2012 та в подальшому були покладені в основу відповіді прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 10.10.2012 року за №2-170, адресованої відповідачу, з якої слідує, що на виконання рекомендацій Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області Луцьким прикордонним загоном знижено тариф з 4,37 грн. за 1 м.кв. опалювальної площі до 3,07 грн.

Як вбачається з довідки Луцького прикордонного загону від 25.03.2015 року №85, при нарахуванні відповідачу вартості послуги за опалення в період з березня 2012 року по лютий 2015 року використовувався тариф 4,37 грн. за 1 м.кв., тобто той, що погоджувався органом місцевого самоврядування, однак проведеною перевіркою останній визнаний таким, що не має висновків про його економічне обґрунтування. При цьому, сторона позивача не надала суду обґрунтованих пояснень застосування саме затвердженого органом місцевого самоврядування тарифу, а не того, що був зменшений за рекомендацією належної служби та за яким відповідачу уже проводився перерахунок в добровільному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що Штунська сільська рада після прийняття рішення за №4 від 25.02.2009 року інших рішень щодо затвердження тарифів на опалення не приймала, тому для проведення розрахунків за опалення за період з 01 березня 2012 року по 28 лютого 2015 року включно суд приймає саме знижений тариф у 3,07724 грн. за 1 м.кв. опалювальної площі.

Посилання відповідача на те, що розрахунок за опалення здійснюється цілий рік, а не в опалювальний період, значення у спірних правовідносинах не має, оскільки вказана обставина не є предметом спору у даній справі.
Щодо нарахувань відповідачу коштів за спожиту електроенергію, то з наданої позивачем відомості встановлено, що такі нарахування проводились, виходячи з кількості спожитої відповідачем електроенергії за особистим лічильником та загальним лічильником по тарифам, затвердженим постановами НКРЕ. Зокрема, за період:

- з березня по травень 2012 року застосовувався тариф згідно постанови НКРЕ №343 від 17.03.2011 року 0,3372 грн. за 1 кВТ;

- з червня 2012 року по травень 2014 року - тариф згідно постанови НКРЕ №497 від 23.04.2012 року 0,3648 грн. за 1 кВТ;

- з червня 2014 року по лютий 2015 року - тариф згідно постанови НКРЕ №749 від 23.05.2014 року 0,4194 грн. за 1 кВТ.

Твердження відповідача про те, що нарахування за електроенергію йому проводиться за тарифом, як для осіб, що перебувають в слідчому ізоляторі, є надуманими, оскільки суперечить вищевказаним постановам НКРЕ.

Так, згідно чинної до 04.05.2012 року постанови НКРЕ №343 від 17.03.2011 року для обрахунку вартості спожитої відповідачем електроенергії за період з березня по травень 2012 року взято тариф 33,72 копійки, як для населення, яке проживає в сільській місцевості, за обсяг, спожитий понад 150 кВт?год електроенергії (п.1.2), при цьому, як вбачається з наданої позивачем відомості, у вказані місяці відповідачем спожито понад вказану кількість кВт?год.

Нарахування за період: з червня 2012 року по травень 2014 року та з червня 2014 року по лютий 2015 року також відповідають тарифам, встановленим постановами НКРЕ за №497 від 23.04.2012 року та за №749 від 23.05.2014 року, які уже містять більш розширену категорію споживачів електроенергії, тому з врахуванням статусу службового жилого будинку у військовому містечку ІНФОРМАЦІЯ_4 , де проживає відповідач, та який належить державі в особі Державної прикордонної служби України, для обрахунку вартості спожитої електроенергії береться тариф, як для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків (п.1.6): з червня 2012 року по травень 2014 року 36,48 копійки за 1 кВт?год електроенергії; з червня 2014 року по лютий 2015 року 41,94 копійки за 1 кВт?год.

Віднесення відповідача до вказаної у п.1.6 постанов НКРЕ категорії населення також підтверджується наданими ОСОБА_1 квитанціями про оплату комунальних послуг за лютий та березень 2015 року, згідно яких отримувачем коштів є військова частина НОМЕР_1 , тобто позивач, а не електропостачальна організація.

При цьому службовий житловий будинок, де мешкає відповідач, статусу гуртожиток не має.

Посилання відповідача на те, що оплату за електроенергію він проводив, як для жителів сільської місцевості, про що обумовлено в договорі найму службового приміщення, також до уваги не приймається, оскільки зміст даного договору не містить такої умови, а надані ним власні розрахунки спожитої електроенергії, в розумінні вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України, не є належними та допустимими доказами ствердження, наведених у них даних.

Також не заслуговує на увагу вказівка відповідача на відсутність у нього з позивачем договірних правовідносин щодо надання комунальних послуг, оскільки сам особисто в судовому засіданні ствердив, що він та члени його сім`ї (дружина та син) користуються займаним ними службовим жилим приміщенням та відповідно споживали надані їм комунальні послуги, а тому, як квартиронаймач, в силу ч.1 ст.68 ЖК України, постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 Про службові жилі приміщення, зобов`язаний їх оплачувати відповідно до діючих тарифів.
Таким чином, оплата послуг за період з 01 березня 2012 року по 28 лютого 2015 року по займаному відповідачем житлу, згідно вищенаведених тарифів, за 1 місяць по квартплаті, холодній воді та електроенергії позивачем обраховано вірно, а саме: квартплата 13,64 грн. в місяць (0,1464 грн. х 93,2 м.кв. загальної площі); холодна вода 5,46 грн. (1,82 грн. х 3 людини); електроенергія згідно постанов НКРЕ.

Виходячи з тарифу на опалення 3,07724 грн. за 1 м.кв., то вартість даної послуги в місяць становить 253,56 грн. (3,07724 грн. х 82,40 кв.м.).
Отже, за вищевказаний період до сплати відповідачу належало всього 16119,81 грн., з них за:

- квартплату 491,04 грн. (13,64 х 36 місяців);

- холодну воду 196,56 грн. (5,46 х 36 місяців);

- опалення 9128,16 грн. (253,56 грн. х 36 місяців);

- електроенергію 6304,05 грн.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно відомості позивача за №45, відповідачем за даний період здійснено оплату за вказані послуги на загальну суму 6739,90 грн., а також відповідно до наданої ОСОБА_1 квитанції від 30.03.2015 року, тобто до дня звернення позивача з даним позовом до суду (09.04.2015 року), оплачено послуги за лютий 2015 року в загальній сумі 203,27 грн., з яких: за електроенергію 129,19 грн., водопостачання 1,11 грн., квартплату 13,65 грн., опалення 59,32 грн.

Враховуючи здійсненні відповідачем проплати, згідно відомості №45 та вказаної банківської квитанції, до стягнення з відповідача на користь Луцького прикордонного загону підлягає відповідна різниця (16119,81 6739,90 - 203,27), яка становить 9176,64 грн.

З наведених підстав позов підлягає до задоволення частково.

Також суд звертає увагу на те, що питання застосування строків позовної давності сторонами не заявлялось.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI).

Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі, пропорційній задоволеній сумі боргу, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.68, 123 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ у Волинській області, МФО 803014) заборгованість за надані комунальні послуги та квартплату в сумі 9176 (дев`ять тисяч сто сімдесят шість) гривень 64 копійки за період з березня 2012 року по лютий 2015 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 169 (сто шістдесят дев`ять) гривень 16 копійок на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2015 року.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук