Справа № 202/2385/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Куріної О.Ю., позивача ОСОБА_2, представника позивача Сініциної С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що йому на праві власності належить 8/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1, які він придбав у ОСОБА_5 на підставі договору-купівлі продажу від 21 серпня 1979 року та які складалися з жилих кімнат 1-8, 1-9, 1/2 частини коридору та 1/2 частини тамбуру. Право власності на іншу частину домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_5 В 1983 році остання передала йому в користування свою 1/2 частину коридору та 1/2 частину тамбуру, домовившись, що через деякий час він викупить у неї ці приміщення, що оформлять нотаріально. Після цього бюро технічної інвентаризації ввело нумерацію: його кімнати позначалися літерою 2, а ОСОБА_5 - літерою 1. Він почав користуватися вказаними приміщеннями, зробив два окремі входи, убрав тамбур, а приміщення 1-2 перебудував у 2-2 та 2-1. ОСОБА_5 зі своїми синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зловживала алкоголем, тому можливості оформити документи не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті спадкова справа не заводилася. Ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_6, а ОСОБА_8 2 березня 1989 року був засуджений та відбував покарання до грудня 1998 року. В 2001 році при розпитті ОСОБА_8 спиртних напоїв виникла пожежа, в результаті якої згорів дах та була знищена частина кімнат ОСОБА_5 З цього часу місце знаходження ОСОБА_8 йому не відомо. Він за власні кошти зробив дах над своїми кімнатами та кімнатами 1-2 та 1-3, що належали ОСОБА_5, а в 2005 році зробив капітальний ремонт у цих кімнатах. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.12.20013 року дані кімнати входять до плану його будинку. Посилаючись на те, що частина домоволодіння, яка зареєстрована за ОСОБА_5, знаходиться в його володінні з 1994 року, він здійснював догляд за домоволодінням, робив поточний та капітальний ремонт, сплачував комунальні платежі, відповідно до ст. 344 ЦК України позивач просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на 1/2 частину приміщення 2-1 та 1/2 частину приміщення 2-2 домоволодіння АДРЕСА_1, що складає 2/25 домоволодіння; визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення 1-2, 1-3 домоволодіння АДРЕСА_1, що складає 3/25 від загальної площі будинку; визнати за ним право власності на приміщення 1-2, 1-3, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, що складає 25/25 частин домоволодіння; припинити право власності за ОСОБА_5 на 3/25 частин від загальної площі будинку у зв'язку зі смертю та знищенням майна.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав за вищенаведених підстав.

Представник відповідача адвокат Сініцина С.І. у судовому засіданні позов також підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач Індустріальна районна в місті Дніпропетровську рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду була завчасно повідомлена, заперечень проти позову не надала, тому суд розглядає справу на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності представника відповідача в заочному порядку.

Третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання також не забезпечила, про час і місце судового розгляду була повідомлена.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона мешкає по сусідству з позивачем. ОСОБА_5 з синами зловживала спиртним. Після її смерті у будинку відбулася пожежа. Частина кімнат ОСОБА_5 погоріла. Де з того часу мешкає ОСОБА_7 їй не відомо. В будинку мешкає позивач.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 також пояснила, що з 2002 року мешкає в будинку АДРЕСА_2. На той час позивач вже проживав та користувався будинком № 95.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають за наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1979 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, останньому належить на праві власності 8/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідно до вказаного договору в користування ОСОБА_2 відходять в житловому будинку житлові кімнати 1-8, 1-9, 1/2 частина коридору та 1/2 частина тамбуру.

Право власності на інші 17/25 частин вказаного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно листа Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

В позові ставиться питання про визнання за позивачем права власності на домоволодіння АДРЕСА_1, у тому числі частину домоволодіння, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5, виходячи з того, що він більше ніж десять років з часу її смерті користується її власністю, тобто відповідно до вимог ст. 344 ЦК України за набувальною давністю.

Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже закон визначає такі ознаки володіння, необхідні для набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість і безперервність володіння протягом визначеного строку, безтитульність володіння.

Зокрема, володіння визнається добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Враховуючи, що на момент заволодіння спірною частиною житлового будинку, позивачу було відомо, що її власником є ОСОБА_5, позивач знав та не міг не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на дану частину житлового будинку, а положеннями цивільного законодавства визначений порядок набуття права власності в порядку спадкування за законом у разі не прийняття спадщини спадкоємцями, тому за недоведеністю факту добросовісності заволодіння цим майном правових підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю немає.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про визнання права власності за набувальною давністю до територіальної громади в особі Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, проте відповідно до статті 555 ЦК України 1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, за відсутності у спадкодавця спадкоємців, відмови спадкоємців від спадщини або не прийняття ними спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходило не до територіальної громади, а до держави, інтереси якої в даних правовідносинах представляють податкові органи, та яка в даному випадку є правонаступником померлого власника в силу закону.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко