У х в а л а

9 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним; за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 травня 2005 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № К2U4GF00260561, згідно з яким ОСОБА_3 отримала грошові кошти на загальну суму 84 842,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 9 травня 2025 року. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11 травня 2005 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір іпотеки, відповідно до якого банку в іпотеку передано житловий будинок загальною площею 133,50 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, належний відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 травня 2005 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, та земельна ділянка площею 0,1023 га, яка розташована за вищевказаною адресою. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, у ОСОБА_3 перед банком виникла заборгованість станом 1 червня 2012 року у розмірі 125 343,10 дол. США, яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позивач просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають у вказаному житловому будинку, із зняттям з реєстраційного обліку в органах МВС України.

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею було укладено кредитний договір від 11 травня 2005 року. Відповідно до умов договору вона отримала грошові кошти у кредит в сумі 70 тис. дол. США для придбання нерухомого майна та 7 824 дол. США на оплату страхових платежів при особистому страхуванні. Строк кредиту встановлюється до 9 травня 2025 року включно. Під час укладання кредитного договору банком було грубо порушено норми чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів, а саме ст. 11 Закону України «Про захист споживачів». Оскільки при укладенні вказаного договору банк порушив положення ст. ст. 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», просила суд позов задовольнити.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 9 січня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2005 року у розмірі 125 343,10 дол. США звернуто стягнення на будинок загальною площею 133,50 та земельну ділянку, які розташовані по вул. Першого Травня, 18 в с. Демидів Вишгородського району Київської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 11 травня 2005 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» на прилюдних торгах. Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайній ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 травня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено. Абзац 3 резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2005 року у розмірі 125 343,10 дол. США звернуто стягнення на будинок загальною площею 133,50 та земельну ділянку, які розташовані по вул. Першого Травня, 18 в с. Демидів Вишгородського району Київської області, шляхом проведення прилюдних торгів (на підставі договору іпотеки від 11 травня 2005 року). Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайній ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження відмовлено з підстав п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції норм ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Із доданої до заяви копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року випливає різне визначення предмета регулювання правових норм, різні підстави та зміст позовних вимог й різні фактичні обставини у порівнянні із судовим рішенням, про перегляд якого подається заява.

Таким чином, зі змісту доданої копії ухвали не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним; за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська