Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «Легбанк», на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він подав до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві) заяву та оригінал виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження. 15 травня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки Національним банком України прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію боржника - публічного акціонерного товариства «Легбанк» (далі - ПАТ «Легбанк»). Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а тому просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані ухвали та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судами встановлено, 16 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрите виконавче провадження № 47240024 на підставі виконавчого листа № 758/12871/14-ц, виданого 10 квітня 2015 року Подільським районним судом м. Києва на виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Легбанк» про стягнення боргу у розмірі 199 557,82 грн.

15 травня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 26 лютого 2015 року № 135 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника ПАТ «Легбанк».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані вимоги закону, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження були правомірними, оскільки він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження».

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська