Справа №464/1401/15-ц
пр № 2-з/464/26/15
УХВАЛА

25.03.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого Шашуріної Г.О.

при секретарі Троцюк А.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу недійсним внаслідок введення в оману та відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон», ОСОБА_2, в якому просить визнати договір фінансового лізингу №001050 недійсним внаслідок введення в оману та стягнути на його користь з ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» завдані збитки в подвійному розмірі в сумі 250 000 грн.

Крім того, позивач подав до суду заяву, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідачів, та на рахунки, які належать їм, знаходяться в них або в інших осіб.

В обґрунтування заяви покликається на те, що оскільки відповідачем ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» не виконано договірного зобовязання щодо передачі автомобіля в його розпорядження, а визнання договору фінансового лізингу недійсним внаслідок введення в оману призведе до повернення сплачених ним коштів в розмірі 125 000 грн., відповідачі умисно можуть розпорядитись своїм рухомим та нерухомим майном, що зробить неможливим виконання рішення суду з приводу заявлених ним вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, з яких позивач дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для нього незворотних негативних наслідків, а також не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Крім того, позивачем не зазначено у заяві про забезпечення позову інформації про належне відповідачам майно та його вартість, що позбавляє суд можливості оцінити співмірність заявлених вимог та заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 151-154, 208-210, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу недійсним внаслідок введення в оману та відшкодування збитків відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо її було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова.

Головуючий Шашуріна Г.О.