Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 219/5242/14
№ провадження 22-ц/778/3122/15 Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Мельник З.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що в 2008 році він мав рахунок у національній валюті України у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Артемівську Донецької області. Відповідач на той час працював керуючим відділення зазначеного банку. В травні 2008 року відповідач запропонував йому здійснити інвестиційний вклад в розмірі 4500 доларів США на три роки, після чого отримати зазначену суму вкладу та дохід у розмірі 2500 доларів США. В період 28.05.2008 року - 29.05.2008 року він передав відповідачу 4450 доларів США для переводу грошей в інвестиційну іноземну фірму, при цьому ніяких документів йому надано не було. Протягом 2010-2012 років він звертався до відповідача за роз'ясненнями, чому він не отримує ніяких підтверджуючих документів та процентів, на що йому було запропоновано почекати три роки.

У травні 2012 року на чергову його вимогу, щодо повернення коштів, відповідач йому повідомив, що компанія не може виконати свої зобов'язання у зв'язку з тяжким матеріальним становищем.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь 57405 грн., що складає еквівалент 4450 доларів США.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 55212 грн., що станом на дату подання позову становить еквівалент 4280 доларів США та судовий збір у сумі 552 грн. 12 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли боргові зобов'язання з договору позики.

Однак з такими висновками погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1045 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що в 2008 році позивач мав рахунок у національній валюті України у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Артемівську Донецької області. Відповідач на той час працював керуючим відділення зазначеного банку. В травні 2008 року відповідач запропонував позивачу здійснити інвестиційний вклад в розмірі 4500 доларів США на три роки, після чого отримати зазначену суму вкладу та дохід у розмірі 2500 доларів США. В період 28.05.2008 року - 29.05.2008 року за поясненнями позивача він передав відповідачу 4450 доларів США для переводу грошей в інвестиційну іноземну фірму, при цьому ніяких документів йому надано не було. Протягом 2010-2012 років позивач звертався до відповідача за роз'ясненнями, чому він не отримує ніяких підтверджуючих документів та процентів, на що йому було запропоновано почекати три роки.

У травні 2012 року на чергову вимогу позивача, щодо повернення коштів, відповідач йому повідомив, що компанія не може виконати свої зобов'язання у зв'язку з тяжким матеріальним становищем.

Зазначені обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи дорученнями на інвестування підписаного сторонами, сертифікатом та постановою про закриття кримінального провадження.

З урахуванням викладеного колегія вважає, що вказані вище обставини спростовують висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами склались боргові зобов'язання за договором позики, а тому вимоги позивача на підставі глави 71 параграфу 1 ЦК України є безпідставними та задоволенню не підлягають, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове, наступного змісту: «У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовити».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: