Справа № 442/3570/12 Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/2917/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А, Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

встановила:

в квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона працює дитячою медсестрою у МККПП № 1, з посадовим окладом 1200 грн., її зарплати не достатньо для забезпечення сину належного утримання, відповідач добровільно надавати аліменти не хоче, працює неофіційно, їздить на заробітки, має значні доходи.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року вищевказаний позов задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 450 гривень щомісячно починаючи з 11.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржили позивач та відповідач.

Позивач ОСОБА_3 просить його змінити й ухвалити нове рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1 000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що судом не враховано те, що відповідач в судовому засіданні не доводив неможливості сплати аліментів через його складний матеріальний стан, а заперечував лише той факт, що він є батьком дитини. Одночасно, вказує, що судом не було взято до уваги, те, що відповідач має рівні з нею обов'язки по утриманню дитини і зобов'язаний надавати на утримання дитини, як мінімум половину прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей певного віку.

Відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, таким, що підлягає до скасування, оскільки він не є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одночасно, зазначає, що на даний час існує судовий спір про виключення його з актового запису про батьківство про народження дитини ОСОБА_6. Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховано, що він здійснює догляд за рідним братом інвалідом II групи, який на даний час практично не ходячий, а відтак у нього склалось складне матеріальне становище.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_3 на підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги відповідача, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги відповідача та заперечення апеляційної скарги позивача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3 - до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що стверджується відповідними свідоцтвами про розірвання шлюбу та народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін у шлюбі народився син -ОСОБА_6 (а.с.2, 3).

На даний час дитина проживає із матір'ю, перебуває на її утриманні та виховані, а відповідач проживає окремо від них.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку у батьків.

Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі суд вірно виходив з відсутності у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів у сумі 450 грн. щомісячно, районний суд, як зазначив, виходив з обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та нерегулярного, мінливого доходу відповідача, який має на утриманні брата інваліда I групи, сплачує кредит, стягнення за виконавчими листами не проводяться зі слів відповідача.

В той же час, колегія суддів перевіряючи визначений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на дитину, вважає, що судом не враховано всіх обставин, які передбачені ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів.

Так, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення судового рішення, визначеного ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», становить 1 286 грн.

Встановлено, що відповідач офіційно не працює, регулярного доходу не має, має на утриманні брата інваліда ІІ-ї, а не 1-ї групи (а.с.148).

Посилання відповідача на те, що він не є батьком дитини ОСОБА_6 належним чином не доведено і на даний час спростовується наявним у матеріалах справи рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.12.2014 року у справі №1326/4795/2012 року. В рішенні зазначено, що у звіті про тест № 37748щ від 15.05.2013 року, проведеного ДНК Центр, результатом дослідження батьківства, що виконано на зразках донорів (учасників), вказано, що ОСОБА_4, є батьком ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виключення актового запису про батьківство відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року апеляційну с каргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення районного суду змінено, виключено з мотивувальної частини рішення покликання, як на підставу для відмови у позові , пропуск позивачем ОСОБА_4 встановленого ст. 56 КпШС України строку звернення до суду. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Визначаючи розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання дитини, колегія суддів виходить з розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, відтак, з урахуванням викладеного, доводів сторін, та враховуючи те, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, витрати в межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку покладаються на обох батьків, приходить до висновку про збільшення розміру аліментів до 643 гривень.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року змінити, збільшивши суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 450 (чотириста п'ятдесяти) грн. до 643 (шістсот сорока трьох) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.