Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/903/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2015 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретаря Сапи А.М., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати - ОСОБА_3 (спадкодавець). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 3,930 га в межах згідно з планом що розташована на території Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 НОМЕР_4, виданого 15 грудня 2003 р. на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації № 205 від 19 червня 2003 р., актовий запис №242, а також житловий будинок загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, що розташований в АДРЕСА_1. Зазначає, що його мати зробила заповіт, яким все своє майно заповіла йому, своєму сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач як спадкоємець за заповітом звернувся з відповідною заявою до Гребінківської ДНК, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність кадастрового номеру на спадкову земельну ділянку. Окрім цього вказує, що не може в нотаріальному порядку успадкувати спірне майно оскільки відповідач ОСОБА_2, яка є дочкою спадкодавця та рідною сестрою позивача, не визнає його право на спадщину за заповітом та вважає, що незалежно від заповіту їй належить обов'язкова частка в спадковому майні після померлої матері. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, подали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Судом на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 8). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України ІНФОРМАЦІЯ_3 року на усі права та обов'язки, що належали їй на цей момент відкрилась спадщина.

Як встановлено із заповіту від 28.08.2008 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Кулажинської сільської ради та зареєстровано за № 76 (а.с. 9) спадкодавець на випадок своєї смерті заповіла все своє майно сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як вбачається із паспорта серії НОМЕР_3 позивачу по справі (а.с 5).

З роз'яснення державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області за вих. № 246/02-14 від 25.04.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 (далі - спадкодавець) спадщину прийняв її син ОСОБА_1 згідно заповіту.

Однак позивачу, на його звернення нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері, ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що нотаріусу не надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Згідно довідки відділу Держземагенства у Гребінківському районі Полтавської області № 01-11/1254 від 24.06.2014 р. стосовно видачі витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку розміром 3,930 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № НОМЕР_4, виданого 15.12.2003 р., реєстраційний №242), вбачається, що відомості в державному реєстрі земель відсутні, оскільки на земельну ділянку не був присвоєний кадастровий номер, а технічна документація із землеустрою, на підставі якої визначається кадастровий номер, на померлу людину не виготовляється (а.с. 11).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № НОМЕР_4, виданого 15.12.2003 р., реєстраційний №242 (а.с. 10) спадкодавцю на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації № 205 від 19.06.2003 р. було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,930 га в межах згідно з планом що розташована на території Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ЗК України № 2768-III від 25.10.2001 р. право власності або право постійного користування землею на момент видачі вказаного акту посвідчувались державними актами.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Таким чином, спадкодавець за життя мала право власності на вказану земельну ділянку.

Як вбачається з рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 березня 2008 року по справі за №2-118/08 (а.с. 13), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 набула право власності в порядку спадкування за законом та по праву власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями що розташований в АДРЕСА_1. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець за життя мала право власності на вказаний будинок.

Згідно технічного паспорта (а.с. 15-16) на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, він складається з житлового будинку та наступних господарських будівель та споруд: «А-1» - житлового будинку, «б» - прибудови до літньої кухні, «Б» - літньої кухні, «б-1» - навісу, «б-2»-навісу, «В» - сараю, «Г» - убиральні, «Д» - сараю, «Е» - літнього душу, «ж» - навісу, «Ж» - сараю, «З» - бесідки, «№ 1» - колодязю питного, «№2»-огорожі, «№3»-воріт.

Згідно ч.1 ст.381 ЦК України до складу садиби входять, зокрема, житловий будинок та господарсько-побутові будівлі.

З огляду на викладене, позивач успадкував вищевказані житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами та земельну ділянку, на які право власності на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю.

Враховуючи вищевикладене визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ч. 1 ст. 381, ч.ч. 1 та 2 статті 1220 ЦК України, ЗК України № 2768-III від 25.10.2001 р., ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями, керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_3, зокрема, на

житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. що в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку, «б» - прибудови до літньої кухні, «Б» - літньої кухні, «б-1» - навісу, «б-2»-навісу, «В» - сараю, «Г» - убиральні, «Д» - сараю, «Е» - літнього душу, «ж» - навісу, «Ж» - сараю, «З» - бесідки, «№ 1» - колодязю питного, «№2»-огорожі, «№3»-воріт;

земельну ділянку площею 3,930 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № НОМЕР_4, виданого 15.12.2003 р. на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації № 205 від 19 червня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. М. Федорак