Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №225/2998/14-ц
Справа № 22-ц/778/3445/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бухтіярова О.М.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Сапун О.А.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до музичної школи імені І. Карабіца м. Дзержинська Донецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Музичної школи імені І.Карабиця міста Дзержинська, Донецької області (далі - Школа) про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що наказом в.о. керівника Школи від 19 червня 2014 року його було звільнено з роботи з посади викладача відділу духових та ударних інструментів, викладача по класу саксафону з підстав, передбачених пунктом 3 статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи. Підставою звільнення у вказаному наказі зазначено доповідні викладача відділу духових та ударних інструментів ОСОБА_5 від 26.05.2014 року та витяг з протоколу профспілкового комітету від 19.06. 2014 року, протокол №6.

Посилаючись на те, що аморального проступку він не вчиняв, ініціатором конфлікту, що стався в стінах учбового закладу, був викладач ОСОБА_6, який вчинив бійку і завдав йому тілесних ушкоджень, просив визнати своє звільнення незаконним, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не з'ясований його середній заробіток, не досліджені висновок голови етичного комітету з питань педагогічної етики навчального закладу, не досліджені висновки конференції трудового колективу з приводу події, що мала місце 26.05.2014 року, не з'ясований графік роботи учбового закладу, учбовий плат, розклад занять. Крім того, на думку апелянта, судом дана неправильна оцінка поясненням свідків, по справі не доведений факт вчинення ним аморального проступку, не враховано, що до кримінальної відповідальності за фактом бійки його не притягали і саме він являється потерпілою особою від неправомірних дій іншого викладача.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на свою відпустку. Колегія визнала причини неявки відповідача у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і суб'єктів господарювання.

Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб'єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України "Про освіту", а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про освіту" педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки.

За змістом статті 56 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.

Встановлено, що позивач з вересня 2005 року працював у Школі викладачем по класу саксафону (а.с.7).

26 травня 2014 року на третьому поверсі школи приблизно о 15 годині 10 хвилин між викладачами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відбулася бійка, з приводу якої викладач ОСОБА_8 звернулася до директора Школи з доповідною запискою (а.с.34).

Наказом №83 від 26 травня 2014 року з метою перевірки обставин, викладених у доповідній записці ОСОБА_8, створено комісію зі службового розслідування бійки (а.с.37).

В ході службової перевірки було з'ясовано, що викладач ОСОБА_7 о 15-10 увійшов до кабінету №30 до викладача ОСОБА_6 з образливими словами на його адресу. На вимогу ОСОБА_6 залишити кабінет не реагував, продовжував сваритися, а коли останній намагався вивести його із кабінету, вчинив бійку, яка продовжилася в коридорі школи. Бійка припинилася після втручання викладачів ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5 Як встановлено службовою перевіркою, про факт бійки викладачів стало відомо учням школи і їх батькам (а.с.83).

Висновки, викладені в акті від 26.05.2014 року про службову перевірку, підтверджуються заявою матері учня ОСОБА_15. на імя директора школи від 27.05.2014 року, доповідною голови комісії ОСОБА_5, протоколом засідання комісії з службової перевірки від 26.05.2014 року (а.с.38, 81-82).

Факт бійки між викладачами школи в її стінах підтвердили допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_8., ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, які послідовно пояснювали як причину конфлікту, що склався між викладачами, так і його наслідки.

Після бійки викладач ОСОБА_6 з 26 травня по 4 червня 2014 року проходив стаціонарний курс лікування в травматологічному відділенні Центральної міської лікарні з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (а.с. 64, 92).

Позивач ОСОБА_7 проходив стаціонарний курс лікування з 26 травня по 15 червня 2014 року з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м'яких тканин голови (а.с.63).

Рішенням засідання профкому від 19 червня 2014 року одностайно надано згоду адміністрації школи на звільнення ОСОБА_7 за ст.41 п.3 КЗпП України (а.с.72-73).

Відповідно до акту від 17 червня 2014 року ОСОБА_7 відмовився від дачі письмових пояснень з приводу бійки (а.с.74).

Наказом №130 від 19 червня 2014 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи викладача - пункт 3 статті 41 КЗпП (а.с.6).

Установивши, що ОСОБА_2 вчинив аморальний проступок, з урахуванням того, що він є педагогічним працівником, який приймав участь у навчально-виховному процесі навчального закладу, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що вчинення позивачем аморального проступку, пов'язаного з ігноруванням вимог суспільної моралі, вчиненням бійки в стінах школи, що є несумісним з виховною функцією викладача, не дозволяє надалі йому приймати участь у навчально-виховному процесі Школи, та дійшов висновку про наявність підстав для звільнення його з роботи, правильно застосувавши положення пункту 3 статті 41 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ініціатором конфлікту був викладач ОСОБА_6, який звільнився з роботи за власним бажанням, а позивач ОСОБА_7 заступився за честь жінки - іншого викладача і являється потерпілим від неправомірних дій ОСОБА_6, висновків суду першої інстанції не спростовують. Та обставина, що бійка між викладачами навчального закладу відбулася в стінах школи, являється достатньою підставою для розірвання трудового договору з учасником такої бійки за ст.41 п.3 КЗпП України.

Конфлікт між викладачами, що стався вранці під час академічного концерту учнів школи і при обговоренні результатів атестації, учасником і очевидцем якого позивач не був, в ході якого, як вважає ОСОБА_2, викладач ОСОБА_6 образив викладача ОСОБА_12 - матір позивача, не є підставою для вчинення бійки в стінах музичної школи в присутності викладачів, учнів і їх батьків.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не наніс жодного удару викладачу ОСОБА_6 являються неспроможними, оскільки спростовуються фактичними обставинами і зібраними у справі письмовими доказами. Відповідно до копії листка непрацездатності ОСОБА_6 з 26 травня по 4 червня 2014 року проходив стаціонарний курс лікування в травматологічному відділенні Центральної міської лікарні з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Із листа Центральної міської лікарні №1373 від 06.06.2014 року вбачається, що адміністрацією лікарні була створена комісія з розслідування факту перебування хворого ОСОБА_6 в травматологічному відділенні лікарні, в ході якої були досліджені медичні документи, пояснювальні записки медичного персоналу, тощо. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_6 звернувся у лікарню 26.05.14 р. о 22 год.10 хв, був оглянутий черговими лікарями травматологом і невропатологом, госпіталізований у травматологічне відділення з приводу ЗЧМТ (травма виробнича - побитий відомим на робочому місці приблизно о 15-30), струс головного мозку. В результаті комісійного розслідування встановлено, що діагноз ОСОБА_6 не сфальсифікований (а.с.64,92).

Посилання апелянта на те, що судом не витребуваний навчальний план і розклад занять, не досліджений його середній заробіток, не витребувані висновки комісії педагогічної етики з приводу вказаного конфлікту, тощо являються безпідставними.

Судом повно і всебічно досліджені обставини справи, дана належна оцінка всім зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування фактичних обставин справи, неправильну оцінку доказів являються безпідставними. Не притягнення позивача до кримінальної відповідальності, визнання його потерпілим у кримінальній справі, порушеній за якого заявою за фактом отримання тілесних ушкоджень в результаті бійки, яка провадженням закрита за примиренням сторін, не свідчить про неправомірність його звільнення з роботи.

Звільнення іншого учасника бійки викладача ОСОБА_6 з роботи не за ст.41 п.3 КЗпП України, а за власним бажанням не свідчить про порушення відповідачем процедури притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за вчинення аморального проступку.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 березня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: