АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Семенюк Т.А.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1, треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада про виселення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся із позовом, в якому зазначив, що у його господарському віданні перебуває гуртожиток будинок АДРЕСА_1.

30 січня 2014 року працівниками філії №807 було перевірено паспортний режим кімнати 25 у вказаному будинку та встановлено, що кімнату самовільно зайняв та проживає в ній без реєстрації ОСОБА_1 Посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва», Київської міської ради про вселення, просив виселити відповідача з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. (а.с.1-2)

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову, зазначив що поселився в гуртожиток на підставі ордеру виданого КП «Київтрактородеталь» від 05 вересня 2007 року на право зайняття ліжко-місця у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Зазначив, що у 2013 році він перейшов проживати з кімнати НОМЕР_1 у кімнату НОМЕР_2 у зв'язку з неможливістю продовжувати там проживати через значну кількість мешканців. Власного житла не має, зареєстрований в гуртожитку, вносить плату за користування займаним житловим приміщенням та оплачує комунальні послуги, стоїть на черзі на отримання житла, категорія «Учасники бойових дій» з 18 березня 2009 року, крім того був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням чисельності штату, тому не може бути виселений з гуртожитку. (а.с.18-22, 55-59)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року позов задоволено частково, виселено ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1 з наданням ліжко-місця в цьому ж будинку гуртожитку, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» судові витрати в сумі 243,60 грн., а в іншій частині позову відмовлено. (а.с.107-111)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив рішення скасувати в частині виселення з кімнати АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення, яким надати ліжко-місце у вказаній кімнаті гуртожитку. На обґрунтування скарги зазначив, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» на час розгляду справи в суді перебувало на стадії ліквідації, крім того є неналежним позивачем у справі, оскільки є лише балансоутримувачем будинку і права позивача ніяким чином не порушуються. (а.с.147-153)

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали скаргу і просили її задовольнити, представник позивача Барзікова Т.А. покладалась на розсуд суду.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази. (а.с.164-169)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно до вимог ст.ст. 128, 129 ЖК України, п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою РМ УРСР від 3 червня 1986 р. N 208, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Єдиною підставою для вселення на надану жилу площу у гуртожиток є ордер, який може бути виданий лише на вільну жилу площу. Про виділення жилого приміщення у відособлене користування має свідчити відповідний запис в ордері про номер кімнати та її розмір.

Права та обов'язки власника та мешканців гуртожитку визначені вищевказаним Примірним положенням про гуртожитки, відповідно до п. 14 якого вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає.

Фактичне проживання у кімнаті гуртожитку незалежно від тривалості такого проживання не створює прав особи, яка зайняла жиле приміщення, якщо таке відбулось без відповідної правової підстави.

За вимог ст. 1, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року N 500-VI, цей закон поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла.

Тобто вищенаведені положення Закону від 04 вересня 2008 року № 500-УІ поширюється на громадян, які поселились у гуртожиток на підставі спеціального ордера.

Судом встановлено, що КП «Київтрактородеталь» видано ОСОБА_1 ордер від 05 вересня 2007 року на право зайняття ліжко-місця в гуртожитку по АДРЕСА_1 без зазначення номера кімнати. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету КП «Київтрактородеталь» від 05 вересня 2007 року. (а.с.23)

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 27 серпня 2012 року №1496 було прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожиток та службове житло, що увійшли до статутного капіталу КП «Київтрактородеталь», та передано, зокрема і гуртожиток будинок АДРЕСА_1 до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. (а.с.8-10)

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 серпня 2012 року № 573 гуртожиток по АДРЕСА_1 закріплено на праві повного господарського відання за КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (а.с.80-81), тому колегія суддів відхилила доводи апеляційної скарги щодо неналежності позивача та відсутності права позивача на звернення із вказаним позовом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачу по справі надавався ордер на зайняття кімнати НОМЕР_2 у вказаному гуртожитку, на момент вселення в цю кімнату гуртожитку в трудових відносинах з КП «Київтрактородеталь» відповідач не перебував, договір найму житла на вказану кімнату з ним не укладався, він не зареєстрований в цій кімнаті.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2014 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Київської міської ради, третя особа: Святошинська районна в м. Киві державна адміністрація про вселення та користування звільненою кімнатою № АДРЕСА_1. Рішення набрали законної сили і є обов'язковим для застосування при вирішенні даної цивільної справи згідно ст.ст. 14, 61 ЦПК України. (а.с.52-54, 82-83)

Посилання апелянта на норми Конституції України, Конвенції з прав людини і основоположних свобод колегія суддів відхилила, оскільки відповідач не зважаючи на тривале проживання у кімнаті гуртожитку не набув прав користування кімнатою НОМЕР_2 цього гуртожитку, а визнання такого всупереч положенням законодавства є безпідставним.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та виселення відповідача з кімнати НОМЕР_2 гуртожитку по АДРЕСА_1 з наданням ліжко-місця в цьому ж будинку гуртожитку.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд першої інстанції обґрунтовано вирішив питання розподілу судових витрат.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, а тому, колегія суддів їх відхилила.

При цьому, колегія суддів враховує, що таке рішення не позбавляє відповідача права звертатись до позивача за наданням йому ліжко-місця у вищевказаній кімнаті.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

Т.А.Семенюк

Справа № 22-ц/796/6631/2015

Унікальний номер 759/15818/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Морозов М.О.

Доповідач Левенець Б.Б.