У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року було змінено на ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 39.1/АА-00027.08.2 на загальну суму 24 700 доларів США 99 центів терміном до 16 травня 2014 року включно з процентною ставкою за кредитом 12,7 відсотків річних. Кредитні кошти були надані на купівлю автомобіля згідно з договором № 07/05/08 кдт-01 купівлі-продажу автомобіля від 07 травня 2008 року, який у подальшому був переданий у заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу № 39.1/АА-00027.08.2-3 від 16 травня 2008 року.

Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит на вказану суму. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого його заборгованість станом на 29 січня 2014 року становить 37 494 доларів США 62 центи та 5 240 915 грн. 90 коп., яка складається з: 22 642 доларів США 69 центів - сума простроченої заборгованості за кредитом; 228 доларів США 48 центів - сума поточної заборгованості за процентами по кредиту; 14 623 доларів США 45 центів - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 4 701 103 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 513 044 грн. 04 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 24 134 грн. 62 коп. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 2 634 грн. 07 коп. - 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту. У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» 37 494 долари США 62 центи та 5 240 915 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором та 3 654 грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» 9 362 доларів США 49 центів - заборгованості по тілу кредиту; 3 247 доларів США 48 центів - відсотків за користування кредитом; 68 962 грн. 21 коп. - пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту; 16 795 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 31 107 грн. 18 коп. - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Вирішено питання судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка на підставі ч. 2 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України підлягає стягненню з останнього.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ураховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, умови п. 3.1.1 договору з відповідача на користь банку підлягають стягненню тіло кредиту та відсотки за користування кредитом за період з 06 травня 2011 року до 01 січня 2014 року, та пеня - за період з 06 травня 2013 року до 01 січня 2014 року.

З таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 16 травня 2008 року між банком, як кредитодавцем, та ОСОБА_3, як позичальником, укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 24 700 доларів США 99 центів терміном по 16 травня 2015 року під 12,7% річних (а. с. 6-26).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 умов кредитного договору, станом на 29 січня 2014 року відповідач має заборгованість у сумі 693 182 доларів США 83 центів, яка складається з: 22 642 доларів США 69 центів - сума простроченої заборгованості за кредитом; 228 доларів США 48 центів - сума поточної заборгованості за процентами по кредиту; 14 623 доларів США 45 центів - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 4 701 103 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 513 044 грн. 04 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 24 134 грн. 62 коп. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 2 634 грн. 07 коп. - 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту (а. с. 27-28).

Апеляційний суд, ураховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, умови п. 3.1.1 кредитного договору, дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню тіло кредиту та відсотки за користування кредитом за період з 06 травня 2011 року до 01 січня 2014 року, та пеня - за період з 06 травня 2013 року до 01 січня 2014 року.

При цьому суд не звернув уваги, що у п. 3.1.1 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язувався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 294 долари США 06 центів та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року).

Проте судом усупереч вказаним нормам матеріального права не з'ясовано, коли відповідачем було здійснено останній платіж стосовно кожної окремої частини, і відповідно належним чином не вирішено питання, які платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів від дня, коли відбулося порушення строку сплати.

Також суд не звернув уваги, що за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Проте апеляційний суд помилково нарахував пеню за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з 06 травня 2013 року по 01 січня 2014 року, тобто за шість місяців.

Таким чином апеляційним судом у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта