Справа № 148/825/15-ц Провадження № 22-ц/772/2615/2015Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія 30Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 - Григоришена О.В. на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про стягнення матеріальної шкоди (збитків), заподіяних злочином, -

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.04.2013 року на автодорозі «Шпиків-Тульчин-Тростянець-Бершадь» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 190» днз НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 16.3 ПДР України для виконання яких не існувало перешкод технічного характеру, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення з автомобілем «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було госпіталізовано до Тульчинської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер. Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.06.2014 року (у справі №148/6425/13-к) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі п. «в» ч.1 ст. 14 Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_3 звільнено від покарання. Вирішено цивільний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2014 року, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено, вирок суду в частині стягнення з ПрАТ УСК «Княжа» на користь ОСОБА_2 49500 грн. вартості автомобіля скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №375/14-21 від 17.04.2014 року вартість прямого матеріального збитку (реальної шкоди) на час пошкодження 05.04.2013 року автомобіля «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2 складала величину 44658, 80 грн. (що еквівалентно 5587,24 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2013 року 7,9930 грн. за 1,00 дол. США); відновлення даного автомобіля є економічно недоцільним, оскільки визначена на час проведення експертизи вартість необхідних робіт складала не менше 252 998,96 грн.; розрахункова вартість залишків автомобіля з врахуванням витрат на демонтаж можливих для подальшого використання вузлів та агрегатів даного автомобіля може складати 11903,13 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ УСК «Княжа» страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. за вирахуванням франшизи 500 грн. тобто 49500 грн., просила стягнути одноразово з відповідачів на її користь 130 964, 91 грн. (еквівалент 5587, 24 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2015 року : 23,44 грн. за 1,00 дол. США) у зв'язку із пошкодженням автомобіля марки «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2, з яких збитки в межах ліміту страхового відшкодування (49500 грн.) стягнути з ПрАТ УСК «Княжа», а суму в розмірі 81464, 91 грн. стягнути з ОСОБА_3

06.07.2015 року ОСОБА_2 подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказала , що 10.06.2015 року ПрАТ УСК «Княжа» їй було виплачено страхове відшкодування в сумі 32255,67 грн. та просила стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та лімітом страхового відшкодування 17 244,33 грн., вимоги про стягнення з ОСОБА_3 81 464,91 грн. залишила без змін.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням (фізичним знищенням) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05.04.2013 року автомобіля марки «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2, 12403,13 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,6 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, а в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційні скарзі зазначав, що судом не правильно застосовано норму ст. 1194 ЦК України, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ УСК «Княжа» і розмір збитків 44658,80 грн. повністю покриваються лімітом страхового відшкодування 49500 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції змінити , стягнувши з відповідачів 98709,94 грн. завданих збитків, відповідно до уточнених позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку , що скарги слід відхилити , виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 05.04.2013 року на автодорозі «Шпиків-Тульчин-Тростянець-Бершадь» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 190» днз НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 16.3 ПДР України для виконання яких не існувало перешкод технічного характеру, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення з автомобілем «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було госпіталізовано до Тульчинської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер.

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.06.2014 року (у справі №148/6425/13-к) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі п. «в» ч.1 ст. 14 Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_3 звільнено від покарання.

Цивільний позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ УСК «Княжа» на користь ОСОБА_2 65214,33 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 44045,57 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2014 року, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов'язану з витратами на поховання в розмірі 15790 грн.

Стягнуто з ПрАТ УСК «Княжа» на користь ОСОБА_2 15714,33 грн. витрат на лікування.

Вирок суду в частині стягнення з ПрАТ УСК «Княжа» на користь ОСОБА_2 49500 грн. вартості автомобіля скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №375/14-21 від 17.04.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Пежо Партнер» днз НОМЕР_2 внаслідок ДТП 05.04.2013 року визначається величиною, що дорівнює дійсній ринковій вартості даного автомобіля на час його пошкодження та складає 44658, 80 грн.; відновлення даного автомобіля є економічно недоцільним. Вартість відновлювальних робіт на час проведення експертизи складає величину не менше 252 998,96 грн.; ринкова вартість бувшого у використанні автомобіля «Пежо Партнер» днз НОМЕР_2, виходячи з показників його технічного стану та строку експлуатації, які мав автомобіль на час його пошкодження (квітень 2013 року) складає 69558,7 грн.; розрахункова вартість залишків автомобіля з врахуванням витрат на демонтаж можливих для подальшого використання вузлів та агрегатів даного автомобіля може складати 11903,13 грн. як бувших у користуванні , вартість тих, що не придатні до використання по величині їх ваги за ціною металобрухту ( за цінами вартості металобрухту на квітень 2013 року) (а.с.21-22).

Згідно з полісом №АВ/2024183 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів 06.08.2012 року ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ УСК «Княжа». Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю складає 100000 грн., за шкоду , заподіяну майну - 50000 грн. Розмір франшизи - 500 грн. Строк дії договору до 06.08.2013 року (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії НАЕ №552305, виданого державним нотаріусом Тульчинської районної державної нотаріальної контори 17.10.2014 року, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - автомобіля «Пежо Партнер» днз НОМЕР_2 (а.с. 19-20).

Як вбачається з повідомлення ПрАТ УСК «Княжа» від 02 червня 2015 року №2977 після розгляду наданих до компанії документів за страховим випадком, що стався 05.04.2013 року було складено Страховий акт за № 132752246 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 32 255, 67 грн., яке було виплачено ОСОБА_2 10.06.2015 року, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №ICDTF061000ZJP (а.с. 74).

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки , врегульовано гл. 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз'яснень, наданих в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки відповідно до висновку експерта транспортний засіб є фізично знищеним, з дотриманням вищевказаної норми права, ПрАТ УСК «Княжа» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 32255, 67 грн. (вартість автомобіля до ДТП - 44658, 80 грн. - розрахункова вартість залишків автомобіля з після ДТП- 11903,13 грн.).

Як роз'яснено в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль знаходиться на штрафмайданчику, а проти висновку експерта №375/14-21 від 17.04.2014 року про те, що автомобіль «Пежо Партнер», днз НОМЕР_2 є непридатним для використання, тобто фізично знищеним, ОСОБА_2 не заперечувала.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України різниця між вартістю пошкодженого автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 12403, 13 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3

Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідної заяви ОСОБА_3 не заявляв, а тому судом дане питання не вирішувалося.

Посилання позивача на те, що розмір збитків необхідно визначити в еквіваленті до долара США станом на 10.04.2015 року, оскільки автомобіль іноземного виробництва і об'єктивно його вартість необхідно визначати з урахуванням офіційного курсу іноземних валют правильно не взята судом першої інстанції до уваги, оскільки відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи не є грошовим зобов'язанням, розрахунок розміру матеріальної шкоди здійснено експертом у національній валюті України.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим,ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 - Григоришена О.В. відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: