Справа № 346/439/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом в якому зазначила, що 23 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_2 уповноважила її, ОСОБА_1 бути її представником по оформленню спадкових прав на майно, що залишилося після смерті її бабусі - ОСОБА_4 у відповідних державних та судових установах.

В грудні 2010 року вони домовились, що вона, позивач зобов'язувалась переоформити з спадкодавиці ОСОБА_4 на спадкоємця, відповідачку ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, сплатити відповідні витрати по переоформленню документів та після переоформлення документів на відповідачку ОСОБА_2 сплатити їй суму в розмірі 1600 дол. США за купівлю нею належного відповідачу, як спадкоємцю вищезгаданого спадкового майна. В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання після вчинення нею, позивачем вищевказаних дій нотаріально посвідчити договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Вказує, що після досягнутих домовленостей, вона розпочала переоформляти правовстановлюючі документи на відповідача ОСОБА_2 та вчиняла наступні дії: зверталася із заявою в Першу Коломийську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, в Коломийське МБТІ про отримання відповідних документів, зокрема проведено державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2, із неодноразовими заявами до Ліснохлібичинської сільської ради, до адвокатів про надання правової допомоги, із позовною заявою до Коломийського міськрайонного суду (рішенням суду було визнано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1.) Крім того, вона, позивач зверталася у відповідні інстанції, архіви в м. Коломия та м. Івано-Франківська, в тому числі і земельні організації щодо приватизації земельної ділянки, оформляла відповідні документи, виготовила технічний звіт по складанню кадастрового плану земельної ділянки і т.п.

Після оформлення всіх необхідних документів, вона повідомила про це відповідача, однак, остання при зустрічі зазначила, що їй необхідно сплатити на 500 дол. США більше ніж ними було обумовлено, а саме 2 100 дол. США за спадковий будинок. Оскільки її це не влаштовувало, вона позивач віддала відповідачу оригінали відповідних документів на спадковий будинок та оригінали квитанцій про сплату нею відповідних витрат, при цьому попросила повернути витрачені нею, позивачем грошові кошти в сумі 4 000 грн., надавши їй відповідні підтверджуючі документи (квитанції і т.п.).

В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_2 05 вересня 2011 року підписала розписку про те, що зобов'язується повернути ОСОБА_1 всі її кошти , які вона витратила на переоформлення майна, яке їй після смерті залишила бабуся, а також зобов'язується повернути кошти, які були потрачені на проїзд та інші потреби . В даній розписці зазначена сума до повернення 4 000 грн. та дата - до 25 грудня 2011 року.

Однак, відповідач відмовилася повертати дану суму грошових коштів.

Вказує, що зверталась із заявою в прокуратуру Коломийського району та до Коломийського РВ УМВС України в Івано- Франківській області. 11 червня 2012 року дільничним інспектором міліції Коломийського МВ УМВС України Свірнюком М.М. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно відповідача ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду за захистом порушеного права. Як вбачається з даної постанови та проведеної перевірки встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відмовилася повернути суму в розмірі 4 000 грн., оскільки вважала її завищеною.

Збільшивши позовні вимоги позивач вказала, що у відповідача перед нею існує боргове зобов'язання і їх відносини є такими як між боржником та кредитором. Оскільки відповідачкою суму боргу до даного часу не сплачено, просить суд стягнути з останньої суму інфляційного збільшення суми боргу , яка складає 1 606,00 грн. та суму трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 392,00 грн. Таким чином просить суд стягнути всього 5 998,00 грн. боргового зобов'язання відповідачки перед нею, позивачкою. Також, збільшила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди на суму 1 998,00 грн.

Крім того вказує, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з тим, що вона з 2010 року витрачала свій особистий час на переоформлення документів на спадковий будинок, неодноразово зверталася у відповідні установи, інстанції, витрачаючи на це також значні грошові кошти, які, на даний час, їй не повернуто відповідачем. Через необхідність переоформлення відповідних документів та витрачанням на це коштів , вона оформила кредит в Експрес банку в м. Івано-Франківськ . Вказує, що вчиняла вищезазначені дії в інтересах відповідача, оскільки розраховувала, що в майбутньому буде власником спадкового майна, мала на нього відповідні плани, однак діями відповідача її було позбавлено такої можливості.

Небажання відповідача з 2011 року повернути сплачені нею грошові кошти також спричинило їй емоційних страждань. Через незаконні дії відповідача вимушена звертатися до правоохоронних органів, суду, надавати відповідні пояснення, з'являтися в судові засідання, витрачаючи на це значні зусилля, час, витрати. Наведені обставини змушують її терпіти душевний неспокій і моральні страждання. Весь цей час вона знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 5 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що позивачка дійсно представляла її інтереси по довіреності, подавала відповідні заяви. Заперечила щодо написання нею розписки, заперечила щодо задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_6. заперечив щодо заявлених позовних вимог та зазначив, що як вбачається із матеріалів експертизи експерт не дав відповіді на поставлені запитання.

Згадана розписка є доказом у справах про стягнення за договором позики. В даному випадку позивачем потрібно довести, які саме збитки понесено, чим вони підтверджуються. Після детального аналізу представлених позивачкою квитанцій, ними встановлено, що витрати які понесені позивачкою на підставі довіреності становлять 583,96 грн. Інших доказів, належних та допустимих позивачкою не надано.

Вважає, що між сторонами виник спір про відшкодування матеріальної шкоди , який базується виключно на правовідносинах, що випливають з договору між довірителем і повіреним. Оскільки позивачем у порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано суду належних доказів, то підстави для задоволення позову відсутні .

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 23 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_2 на підставі попередньої домовленості уповноважила позивача ОСОБА_1 бути її представником по питанню оформлення її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 в судових установах, усіх підприємствах, установах та організаціях в тому числі в органах реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до довіреності позивачу було надано право подавати від імені відповідача заяви у тому числі позовні, одержувати необхідні довідки та інші документи, розписуватися за неї, вести справи в усіх судових установах, та виконувати всі інші дії, що пов'язані з виконанням даної довіреності в межах та обсязі передбачених чинним законодавством, подавати від імені відповідача заяви, отримувати необхідні довідки, документи, розписуватись та виконувати інші юридично значимі дії пов'язані з довіреністю (а.с.36)

Як вбачається з матеріалів справи, в інтересах відповідачки, пов'язаних з виконанням вищезгаданої довіреності, позивач ОСОБА_1 зверталася у відповідні інстанції, подавала від імені відповідача заяви, отримувала необхідні довідки та документи .

Відповідно до ст.. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно вимог ст..250 ЦК України представник має право відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю та зобов'язаний негайно повідомити особу, яку він представляє, про відмову від вчинення дій, які були визначені довіреністю. Представник не може відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю, якщо ці дії були невідкладними або такими, що спрямовані на запобігання завданню збитків особі, яку він представляє, чи іншим особам. Представник відповідає перед особою, яка видала довіреність, за завдані їй збитки у разі недодержання ним вимог, встановлених ч.2 та 3 даної статті.

Як ствердила позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, вона погодилась бути представником відповідача ОСОБА_2 по питанню оформлення спадкових прав останньої на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, оскільки мала намір після переоформлення всіх необхідних документів укласти договір відчуження нерухомого майна успадкованого відповідачем.

Отже, доводи позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 998,00 грн. та визнання відповідачем 583,96 грн. матеріальної шкоди, суд не приймає до уваги оскільки даний спір між сторонами не закріплений жодними правовими нормами, а базується виключно на правовідносинах, що випливають з довіреності. Таким чином, в задоволенні даної вимоги позивачу слід відмовити

Встановлено, що 05 вересня 2011 року відповідач ОСОБА_2 підписала розписку про зобов'язання повернути позивачу ОСОБА_1 до 25 грудня 2011 року кошти в сумі 4000 грн. (а.с.75) Висновком експерта № 09/03-477 від 30 січня 2015 року підтверджено що підпис від імені ОСОБА_2 та рукописний напис «05.09.11 р» виконано відповідачем (а.с.132-136)

В обумовлений в розписці строк відповідач не поверну борг позивачу.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований на одному або кількох документах, у листах чи телеграмах, якими обмінялись сторони.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1053 ЦК за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно ч. 2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведен, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення боргу за договором позики, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, враховуючи наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 (зі змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або іншим законодавством.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами глави 71 ЦК України з врахуванням загальних положень цього кодексу про зобов'язання та самим договором позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК не передбачає відшкодування моральної шкоди за порушення грошового зобов'язання і укладеним між сторонами договором позики також не передбачена така відповідальність, суд приходить до висновку про безпідставність вимог у цій частині.

З відповідача на користь позивача слід також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Що стосується пояснень позивача в якості свідка ОСОБА_2, що вона ніколи не писала та не підписувала розписки від 05.09.2011 року (а.с.75), що їй невідомо про існування такої розписки, то суд їх до уваги не примаєтак як вони спростовуються вищенаведеними доказами, а також, що пояснення відповідача ОСОБА_2 як сторони у справі та як свідка, а також пояснення представинка відповідача є непослідовними та суперечливими..

На підставі наведеного та ст.ст.509, 625, 1046-1053 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 209, 213, 214, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2 Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_3 Івано-Франківської області борг в сумі 5 935 (п"ять тисяч дев"ятсот тридцять п"ять) грн., з яких: 4 000,00 грн. основний борг, 329,00 грн. три проценти річних, 1606,00 грн. інфляційних втрат. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.