Справа № 456/589/14-ц
Провадження № 2/456/332/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, державних актів на землю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати недійсним заповіт її матері ОСОБА_8, укладений 06.06.2001 року в користь ОСОБА_2; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на підставі вищевказаного заповіту від 06.12.2005 року; державний акт серія ЯД №436787 від 07.06.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 937 кв.м. кадастровий номер :02:014:0006 на ім'я ОСОБА_2, та державний акт серія ЯД №438788 від 07.06.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 10451 кв.м., кадастровий номер :02:014:0022 на на ім'я ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її рідними братами. Ще за життя їх мати ОСОБА_8 склала заповіт від 30.08.2000 року, яким заповіла їй земельну ділянку згідно сертифікату №096289. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. Після смерті матері ОСОБА_2 повідомив їй, що їхня мати склала новий заповіт від 06.06.2001 року, яким заповіла усе належне їй майно йому. Після прийняття спадщини, останній оформив все належне матері майно на себе. Проте, як їй стало відомо та як підтверджено висновками почеркознавчих експертиз, підпис в заповіті від 06.06.2001 року виконаний не ОСОБА_8, а іншою особою. Відтак, вважає цей заповіт недійсним, що має наслідком визнання недійсними виданих на підставі такого правовстановлюючих документів, та вважає, що має право на прийняття спадщини після смерті матері як по заповіту від 30.08.2000 року так і по закону. ОСОБА_3 на частку у спадщині не претендує.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, представник позивача ОСОБА_9 суду пояснив, що в 2010 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до нього, щоб забрати земельну ділянку. В ході розгляду справи стало відомо, що заповіт, який зробила бабця підроблений. В спадкове майно по смерті бабці входило: житловий будинок по АДРЕСА_1, дві земельні ділянки і пай. Бабця померла у 2003 році. 30.08.2000року бабця склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку. Після смерті бабці, ОСОБА_2 представив новий заповіт, яким баба ніби то все майно заповіла йому, заповіт показав у 2008 році. В 2010році під час розгляду справи (суддя Микитчин І.М.) по земельному спору, було проведено експертизу і встановлено, що підпис на заповіті не належить бабці, даний факт був встановлений експертом в 2013р., тобто тільки в 2013р. їм стало відомо про те, що заповіт підроблений, а тому вважає, що не пропустив строку звернення з позовом до суду. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники в судовому засіданні позов заперечили. Зокрема

ОСОБА_2 суду пояснив, що у 2001 році мати склала заповіт на нього, всі знали, що такий існує. За життя матері такий заповіт ніхто не оскаржував. В 2003 році ОСОБА_8 померла, поховав матір він сам, також сам поставив пам"ятник, ніхто до цього не долучився. По заповіту він оформив на себе, будинок по АДРЕСА_1, земельну ділянку під будинком та два паї. Заповіт підписувала мама, чому так встановила експертиза не знає. Просить застосувати до заявлених вимог строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, однак попередньо суду пояснив, що після смерті тата все майно перейшло мамі. Коли мама померла, розмови про заповіт не було. Але фактично біля старої хати будували нову хату для ОСОБА_1, і нова і стара хата мали перейти ОСОБА_1. Всі відмовились від спадщини, і на таку претендували лише ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Просить позов задоволити.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 незважаючи на неодноразові виклики в судові засідання не з"явились про причини неявки суд не повідомили.

Експерт ОСОБА_10 суду пояснив, що про походження зразків підпису стверджується самим слідчим, який надавав такі для проведення експертизи. Для проведення експертизи надавалася пенсійна справа, яка велася з 1970 року, був значний проміжок часу 10-15 років. Також подавався рукописний текст, ніби-то лист ОСОБА_8 до сестри. Вікові зміни впливають на зміну почерку і такий змінюється. Також, особи можуть надавати декілька підписів. Однак, виходячи з тих зразків почерку, які були надані на дослідження, прийшов до висновку про те, що підпис в заповіті від 06.06.2001р. виконаний не ОСОБА_8. Висновок підтримує повністю.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що у ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року було шестеро дітей, з яких живими залишились: ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

30.08.2000 року ОСОБА_8 склала заповіт на підставі якого заповіла середню земельну частку (пай) згідно сертифікату Серія ЛВ №096289 виданого Станківською сільською радою 02.06.1997 року ОСОБА_1. (а.с.18)

У відповідності до заповіту від 06.06.2001 року ОСОБА_8 заповіла все своє майно своєму синові ОСОБА_2. (а.с.17)

На підставі заповіту від 06.06.2001 року ОСОБА_2 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.12.2005 року. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: житлового будинку разом із належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1, та розташований на землях сільської ради. (а.с.19)

Окрім цього, на підставі вказаного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 438787 від 07.06.2007 року, цільове призначення для обслуговування житлового будинку площею 0,0937 га; Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №438788 від 07.06.2007 року цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,1041 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №293292 від 09.02.2010 року цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9949 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №4293291 від 09.02.2010 року

на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2234 га. (а.с.36, 37, 55, 58)

Зі змісту висновку судово-почеркознавчої експертизи №4138 від 10.05.2011 року, висновку експерта №6/360 від 14.08.2013 року та висновку експертів за результатами проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи №11898/11899/14-32 від 17.12.2014 року, вбачається, що підпис від імені ОСОБА_8 в графі "Підпис" у заповіті від 06.06.2001 року виконаний не ОСОБА_8, а іншою особою. (а.с.22-25, 26-30, 153-166).

Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично існуючим між сторонами по справі правовідносинам суд виходить з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з яким він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що для позовів про визнання заперечувального правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на пред'явлення якого виникло до 1 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше.

Правовідносини між сторонами, щодо заповіту, складеного ОСОБА_8 від 06.06.2001 року в користь ОСОБА_2 виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, а тому суд, керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України застосовує положення Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Окрім цього, як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності (ст. 74 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 75 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін, а її перебіг починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається із матеріалів справи позивач дізналася про порушення її права з висновку судово-почеркознавчої експертизи №4138 від 10.05.2011 року, а відтак нею не пропущено строку звернення до суду.

Жодними іншими доказами стороною відповідача не спростовано про те, що особа позивача знала про оформлення спадкових прав чи існування заповіту швидше цієї дати.

У відповідності до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст.21 цього Кодексу.

Відтак, спадщина після смерті ОСОБА_8 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Статтею 541 ЦК УРСР встановлено, що заповіт повинен бути укладеним у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 543 ЦК УРСР, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівняні до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких

заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої його зроблено.

У главі 3 ЦК України 1963 року, який діяв на час складання заповіту, дано вичерпний перелік підстав недійсності угоди.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" (з подальшими змінами) угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені законом. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону (ст 48 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦК УРСУ 1963 року письмові угоди повинні бути підписаними особами, які їх укладають.

В порушення зазначених вище норм заповіт вчинено з порушенням вимог до форми заповіту, тобто підписаний не спадкодавцем - ОСОБА_8.

Враховуючи наведене, оспорюваний заповіт як такий, що не відповідає вимогам закону та волі спадкодавця слід визнати недійсним із скасуванням свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та державних актів на право власності на земельні ділянки, видані на підставі свідоцтва про право на спадщину, оскільки такі видані на підставі недійсного заповіту.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт, посвідчений 6 червня 2001 р. секретарем Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_11, вчинений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі під № 12.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 6 грудня 2005 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-5556, видане державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, на ім'я ОСОБА_2.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 438767 від 7 червня 2007 року, виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6 грудня 2005 року.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 438788 від 7 червня 2007 року, виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6 грудня 2005 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів