Справа № 640/8572/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції у Харківській області, 3- ті особи приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, ОСОБА_4 про застосування правових наслідків нікчемності правочину, -

встановив:

Позивач, ПАТ «УкрСиббанк», звернувся у суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3- я особа Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції у Харківській області про застосування наслідків недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 31.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, р. № 2816, шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 11 в літ. «В-2», що розташоване по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, здійснення чого доручити Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між банком та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту , в забезпечення якого був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення1-ого поверху №№11, 12, І, 2-ого поверху №1-16, ІІ в літ. «В-2» по АДРЕСА_1.

05.06.2009р. нотаріусом за заявою банку був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості ОСОБА_4 за договором кредиту на предмет іпотеки. В подальшому предмет іпотеки був залишений собі банком та видане свідоцтво про право власності, однак зареєструвати банк право власності не взмозі, у зв'язку із наявністю договору купівлі продажу від 31.08.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нежитлових приміщень 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» по АДРЕСА_1.

Враховуючи, що приміщення №11 розташоване в літ. «В-2» по АДРЕСА_1 є іпотечним майном, було продано без згоди банку, вказаний договір на підставі ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про іпотеку» є нікчемним , тому у відповідності до ч.5 ст. 216 ЦК України банк просить застосувати наслідки нікчемного правочину, шляхом скасування реєстрації.

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, про час та місце справи була повідомлена належним чином.

Співвідповідач - ОСОБА_1, у поданих запереченнях та її представник у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем і майно витребуванню у неї не підлягає.

Співвідповідач - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції у Харківській області, у судовому засіданні та у поданих запереченнях проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи що позивачем не надано доказів звернення до реєстраційної служби про скасування державної реєстрації нерухомого майна та відмови реєстратура в скасуванні, що передує подачі позову.

3-я особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, у поданих запереченнях зазначила, що договір купівлі-продажу, який банк вважає нікчемним, був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства та не має ознак нічемності.

3-я особа - ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, про час та місце справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що 19 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» )та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, у відповідності до якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у розмірі 172 000 доларів США - з кінцевим строком повернення не пізніше 19 травня 2016 року, при цьому позичальник був зобов'язаний повертати кредит частинами, згідно встановленого графіка, що є додатком до цього договору.

З метою виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 за договором іпотеки від 19.05.2006р.передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 умов договору кредиту 05.06.2009р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості за договором кредиту -№00, в сумі 149802,58 дол.США , на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Виконавчий напис був надісланий банком до Київського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції для примусового виконання, 10.06.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Протягом 2009-2011 року державним виконавцем здійснювались заходи, направлені на реалізацію вказаної нерухомості шляхом проведення аукціонів, однак, у зв'язку з відсутністю покупців, нерухомість реалізована не була.

Враховуючи викладене, банком було прийнято рішення про прийняття вказаної нерухомості у свою власність - в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 за кредитним договором.

Згідно акту № 13237101 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 15 вересня 2011 року, що складений старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Харківській області Бойченко В.В., предмет іпотеки придбано Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за 860 305,00 грн., розрахунки проведені шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

На підставі вказаного акту приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, ІІ загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по АДРЕСА_1.

При зверненні банку до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області з заявою про реєстрацію права власності на вищевказане майно було встановлено, що 31.08.2011 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, р. № 2816, відповідно до якого до ОСОБА_5 перейшло право власності на нежитлові приміщення 1- го поверху №№ 11, 13-21 в нежитловій будівлі літ. В-2 загальною площею 90,6 кв.м., що стало підставою для відмови у реєстрації за банком права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у 2007 році було здійснено самочинну реконструкцію другого поверху та будівництво мансарди в будівлі літ. «В-2» по АДРЕСА_1. Згідно вказаної реконструкції та будівництва мансарди, нежитлові приміщення у будівлі літ. «В-2» стали складатися із приміщень 1 -го поверху - №№11,12, приміщень другого поверху - №№1, 7, 8, 12, 14, а також мансарди - №№1-4 та її загальна площа склала 532,9 кв.м. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2007р. за ОСОБА_4 було визнано право власності на реконструйовані та добудовані нежитлові приміщення в літ. «В-2». Рішення набрало законної сили та за ОСОБА_4 зареєстровано право власності.

В подальшому рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2008р. був визнаний дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1 -ого поверху №№11,12 площею 13,7 кв.м. в літ. «В-2» по АДРЕСА_1, укладений 12.09.2008р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Також вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_2 право власності на реконструйовані нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» по АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012р. - скасовано рішення Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2008р. та в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Однак до скасування апеляцією рішення суду першої інстанції, 31.08.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» по АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та право власності зареєстровано у реєстрі прав власності.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, в тому числі відчужувати предмет іпотеки. Згідно ст. 12 вказаного закону, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Банк посилається, що приміщення 1-ого поверху №11, яке в тому числі продано ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 31.08.2011р., є іпотечним майном, продано без згоди банку, як іпотекодержателя, тому частково є нікчемним та запис про його реєстрацію у Державному реєстрі частково підлягає скасуванню, в порядку застосування наслідків нікчемності правочину.

Між тим, в даному випадку вказана норма Закону застосована бути не може, оскільки нерухоме майно, до якого входить іпотечне приміщення №11, продане не іпотекодавцем - ОСОБА_4, а третьою особою - ОСОБА_2, тоді як положення ст.ст. 9,12 Закону містять підстави нікчемного правочину при продажу іпотечного майна лише іпотекодавцем.

Крім того, згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на

неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів

присвоюється новий реєстраційний номер.

Суд зазначає, що в іпотеку були передані нежитлові приміщення - 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як єдиний об'єкт . За договором купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продані нежитлові приміщення - 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» по АДРЕСА_1 як єдиний об'єкт, приміщення №11 не є самостійним об'єктом права власності, тому не підлягає скасуванню державна реєстрація складової частини об'єкту нерухомості, яка не виділена в окремий об'єкт нерухомості. Доказів того, що приміщення №11 виділялося окремо суду не надано.

Враховуючи викладене підстави для задоволення позову - відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.