печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3805/15-ц
У Х В А Л А

29 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Міщенко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця і просить визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ в м. Києві протиправною; скасувати арешт на майно ОСОБА_1 та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського РУЮ в м. Києві винести постанову про зняття арешту з майна;

Скарга обгрунтована заявником, підтримана представником ОСОБА_2 під час судового розгляду та містить наступне обгрунтування.

В провадженні ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист 2-536/10 виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Банк професійного фінансування». 12.08.2011р. відкрито виконавче провадження. В рамках виконання виконавчого листа було винесено постанову про накладання арешту на майно та грошові кошти, належать ОСОБА_1 Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон. 28.06.2012р. постановою державного виконавця Шиян О.В. виконавчий документ повернуто стягувачу. Виконавчий документ (виконавчий лист) направлено рекомендованим листом стягувану 10.09.2012р. Однак, в Єдиному реєстрі заборон відчуження залишилась постанова про накладання арешту на все майно ОСОБА_1 У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» Державний виконавець збоов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 23 цього ж Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Відповідно до ст. 47 цього Закону Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; Таким чином, після відправки та повернення виконавчого листа стягувачу минув більш ніж рік, на протязі якого він був повинен пред'явити виконавчий лист до повторного стягнення і тому строки без поважних причин були пропущені. 12.12.2014р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, заявник звернувся до державної виконавчої служби Печерського РУЮ в м. Києві із заявою про видачу додаткової копії постанови, зазначеної в частині другій ст. 50 для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Протягом одного місяця тобто станом на 22.01.2015р. відповіді не надано. У відповідності до ст. 50 «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, повернення виконавчого документа, арешт, накладений на майно боржника, знімається , скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, о а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі ) який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанов зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту накладеного на майно.

Таким чином, виконавче провадження було закінчено у зв'язку із поверненню виконавчого документу стягувачу, а враховуючи ту обставину, що стягувач в установлені ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» на протязі одного року не звернувся повторно з виконавчим документом, він вважається таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 60 «Про виконавче провадження» У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна коштів може бути знятий за рішенням суду.

Представник відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Пишний А.В. під час судового розгляду заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що арешт з майна боржника не знімався, оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу, що в даному випадку не зобов'язує державного виконавця скасовувати накладений арешт.

Суд вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, представника Пишного А.В., вивчивши письмові матеріали, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Під час судового розгляду було встановлено, що під час виконавчого провадження №28124260 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

28 червня 2012 року державним виконавцем виконавчий документ було повернуто стягувачу відповідно до вимог п.2 ч1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження".

Законом України"Про виконавче провадження" передбачено, що арешт накладений державним виконавцем знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Під завершенням виконавчого провадження передбачено випадки визначені ст.ст. 48,49 цього Закону. В даному випадку виконавчий документ повернуто з підстав визначених ст.47 Закону.

Отже на державного виконавця покладено обов'язок скасувати вжиті заходи лише відповідно до вищезазначених положень Закону.

Таким чином вважати протиправною бездіяльність державного виконавця підстави відсутні.

Слід зазначити про те, що положення ст.387 ЦПК України не наділяють суд повноваженнями зобов'язувати державного виконавця вчинити дії поза межами виконавчого провадження або самостійно прийняти рішення , про що в даному випадку просить заявник.

В цьому випадку слід визнати помилковим посилання заявника на положення ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" та неможливість їх застосування під час розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

За викладених обставин слід визнати скаргу необгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 50, 60, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Цокол Л.І.