АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 756/1927/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Богдан О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9231/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Музичко С.Г.

Суддів - Прокопчук Н.О., Кирилюк Г.М.

при секретарі - П`ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович Оксани Дмитрівни та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення боргу по нарахованим відсоткам за кредитним договором від 17.07.2007 року за період з 13.12.2011 року до 05.02.2015 року в сумі 46 420,06 швейцарських франків, що за курсом НБУ еквівалентно сумі 902066,23 гривень, та солідарне стягнення з відповідачів суми боргу у виді курсової різниці за кредитним договором в сумі 1 636 808,06 гривень та судового збору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту, задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором 001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року за період з 13.l2.2011 року по 05.02.2015 року в сумі 46420 (сорок шість тисяч чотириста двадцять) швейцарських франків 06 сантимів, що еквівалентно 902066 (дев`ятиста двум тисячам шістдесяти шести) гривням 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» » судовий збір в сумі 3654,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «Універсал Банк» Нарапович О.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови в стягненні заборгованості з ОСОБА_5, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що висновок суду першої інстанції, що порука є припиненою внаслідок задоволення 09 квітня 2014 року Оболонським районним судом м.Києва позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, і відсотками, тому саме з цього часу розпочався передбачений ч.4 ст.599 ЦПК України строк для пред'явлення позову до поручителя, є хибним. Оскільки, правовідносини між сторонами не припинились, позичальник продовжує користуватися коштами та не сплачує за користування кредитом, рішення суду не виконане.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. В решті рішення залишити без змін. В доводах апеляційної скарги, зазначає, що банк звернувся до відповідачів з позовом про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитом в січні 2011 року, тому перебіг позовної давності перервався пред'явленням позову і почався заново з січня 2011 року . Позовна заява позивачем подана до суду 12.02.2015 р., а строк позовної давності за зобов'язанням закінчився в січні 2014 року. Отже, на дату звернення до суду з позовом сплинув строк позовної давності щодо стягнення відсотків за кредитним договором.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 заперечувала. Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов'язався повернути кредитні кошти у визначений строк, проте, свої зобов'язання належним чином не виконував у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що правових підстав для застосування позовної давності, про яку було заявлено відповідачем ОСОБА_3 , не має. Вимоги до поручителя, не обгрунтовані, оскільки порука вважається припиненою.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як вони не відповідають обставинам справи, наданим сторонами доказам та не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтями 553 та 554 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Аналіз норм вказує на те, що порука та відповідальність поручителя припиняються лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Судом встановлено, що 17.07.2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір 001-2900/756-0002, відповідно до якого позичальник отримав кредит на придбання майна в сумі 130 000,00 швейцарських франків строком до 10.05.2029 року зі сплатою 8,95% річних за користування кредитом.

02.04.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору, якою сторони погодили зміну розміру плати за користування кредитом, підтвердили правомірність встановлення ставки за користування кредитом з 15.07.2008 року на рівні 10,95% річних, а також вирішили змінити розмір плати за користування кредитом: з 02.04.2009 року по 09.03.2010 року включно ставка 7,25% річних, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року - 11,69% річних, а починаючи з 10.03.2015 року - 10,95% річних.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 17.07.2007 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки 00 1-2900l826-0002-P /1 за умовами якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед Кредитором.

Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Натомість, ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором належним чином не виконані, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, у виді відсотків в сумі 46420,06 швейцарських франків, що еквівалентно сумі 902 066,23 грн.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, в частині відмови про стягнення заборгованості з поручителя оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на законі з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати.

Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК).

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з роз'ясненнями п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, суд касаційної інстанції роз'яснив, що направлення/вручення вимоги поручителю і пред'явлення до нього позову є рівнозначними подіями, які підтверджують пред'явлення вимоги до поручителя, і на пред'явлення вимоги шляхом пред'явлення позову розповсюджується не загальний строк позовної давності, а встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК шестимісячний строк.

Отже, слід дійти висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, сплив шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі № 6-53 цс 14 і згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 09.04.2014 року позов банку до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по сплаті тіла кредиту та відсотків станом на 12.12.2011 року за кредитним договором від 17.07.2007 року.

Оскільки з позовом ПАТ «Універсал Банк» звернулося 12.02.2015 року, тобто після спливу 6 місяців з часу настання строку на виконання основного зобов'язання, підстави для солідарної відповідальності поручителя з боржником за зобов'язаннями останнього відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції не було взято до уваги, що згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач подав заяву про застосування позовної давності, посилаючись на те, що з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права тобто з січня 2011 року сплинув трирічний строк позовної давності оскільки з позовом про стягнення відсотків позивач звернувся лише в лютому 2015 року, а тому право банку на отримання процентів за кредитним договором припинились.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Однак, на зазначені обставини справи та вимоги закону суд не звернув увагу , а тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволені позову в цій частині з наведених підстав

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович Оксани Дмитрівни відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року скасувати в частині стягнення ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором 001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року за період з 13.l2.2011 року по 05.02.2015 року в сумі 46420,06 швейцарських франків що еквівалентно 902066 гривням 23 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді