АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за газопостачання,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ "Дніпрогаз" звернулося до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що для оплати житлово-комунальних послуг відповідачу було відкрито особовий рахунок 210157. Однак, в порушення вимог п.п. 11,17 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", зобов'язання відповідач виконує неналежним чином - оплата отриманих послуг здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі.

В зв'язку з зазначеним, станом на 19.01.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 1 147,30 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки на його вимогу сплатити виниклу заборгованість відповідач не відреагував, в добровільному порядку заборгованість не погасив.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року позов ПАТ "Дніпрогаз" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дніпрогаз" суму боргу за надані послуги з газопостачання у розмірі 1147,30 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ "Дніпрогаз" з 2001 року надає відповідачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 152-й Дивізії 2/17.

Також встановлено, що відповідач свої обов'язки щодо оплати наданих послуг належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1 147,30 грн.

22.08.2013 року між ПАТ "Дніпрогаз" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з газопостачання.

Крім того, п. 2 ч. 26 Договору визначено величину заборгованості станом на 01.09.2013 року в розмірі 1964,27 грн., за період з 01.01.2003 року по 01.09.2013 року.

Суд дійшов висновку, що відповідач під час підписання договору визнала суму заборгованості, та розпочала її погашення, що підтверджено квитанціями про сплату боргу датованих 30.08.2013 року. Крім того, зазначене підтверджує факт переривання строку позовної давності.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 під час підписання договору про надання послуг з газопостачання від 22.08.2013 року визнала суму заборгованості та розпочала її погашення, суд прийшов до вірного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1 147,30 грн.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправомірність положень п. 26 Договору про надання населенню послуг з газопостачання укладеного між ПАТ "Дніпрогаз" та ОСОБА_2 22.08.2013 року.

Однак, з таким доводом апелянта погодитися не можна, з наступних підстав.

Відносини між газопостачальними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються "Правилами надання населенню послуг з газопостачання". Пунктом 4 Правил передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Підписаний відповідачем договір про надання послуг з газопостачання № 210157 від 22.08.2013 року складений у відповідності з вищевказаним Типовим договором. Згідно норм діючого законодавства України сторони не можуть відступати від змісту договору, що укладається на підставі Типового договору, затвердженого КМ України. Типові умови договору, в силу їх імперативності, є обов'язковими для сторін договірних зобов'язань і не підлягають зміні. Такі типові умови, за своєю сутністю, є актами цивільного законодавства, обов'язковими для застосування.

Ч. 2 та ч. 5 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

У відповідності до ч. 6 ст. 633 ЦК України - умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не спростовує факту укладення договору, колегія суддів вважає п. 26 договору дійсним та таким, що відповідає умовам типового договору про надання населенню послуг з газопостачання та вимогам чинного законодавства.

При укладенні договору про надання населенню послуг з газопостачання від 22.08.2013 року, ч. 2 п. 26 договору визначено, що станом на 01.09.2013 року по особовому рахунку № 210157 наявна заборгованість в розмірі 1 964,27 грн. , даний договір завірений підписами споживача та уповноваженою особою ПАТ "Дніпрогаз", що свідчить про виникнення між сторонами цивільних прав та обов'язків. Після укладення договору, ОСОБА_2 сплатила частину заборгованості у розмірі 903,84 грн.

Після підписання договору та сплати частини боргу, залишилася ще частина заборгованості, яку апелянт повинна була сплатити, або на підставі ч. 1 п. 26 договору укласти з ПАТ "Дніпрогаз" реструктуризацію заборгованості строком на 60 місяців за умови обов'язкового внесення поточних платежів. Однак, з питання реструктуризації заборгованості відповідач до позивача не зверталася, борг в повному обсязі не сплатила, поточні платежі не здійснювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Та, згідно до ст. 629, ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами після погодження та досягнення згоди з усіх істотних умов.

Таким чином, факт підписання договору споживачем ОСОБА_2 та сплати частини боргу після підписання договору є дією, яка підтверджує визнання обов'язку відповідача щодо сплати заборгованості по даній адресі за даним договором.

Враховуючи вищезазначене, посилання апелянта на застосування строку позовної давності є безпідставними, оскільки до даних спірних правовідносин потрібно застосовувати норму, яка встановлює переривання строку позовної давності, згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України. Тому, відповідно 22.08.2013 року, момент укладення договору - переривання строку позовної давності.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції про стягнення боргу з ОСОБА_2

Інші доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова