Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,

Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона працює на посаді першого заступника генерального директора ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Наказом від 31 жовтня 2014 року № 504 на підприємстві призначено проведення інвентаризації постійно діючою комісією центру, головою якої вона є, в строк з 03 листопада по 22 грудня 2014 року. Контроль за виконанням цього наказу покладено на в.о. головного бухгалтера ОСОБА_4 Наказом в.о. генерального директора ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 20 січня 2015 року № 42 їй, як голові постійно діючої комісії, оголошено догану за порушення п. 4.1.2 розділу 4 Посадової інструкції.

Вважаючи даний наказ незаконним, а дисциплінарне стягнення безпідставно накладеним, оскільки вона не була призначена відповідальною особою за проведення інвентаризації, порушень трудової дисципліни не допускала та належним чином виконувала визначені Посадовою інструкцією посадові обов'язки, позивачка просила суд скасувати наказ від 20 січня 2015 року № 42 «Про невиконання наказу».

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено, наказ в.о. генерального директора ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 20 січня 2015 року № 42 «Про невиконання наказу», яким оголошено голові постійно діючої комісії - першому заступнику генерального директора ОСОБА_3 догану, скасовано.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року та залишити в силі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при застосуванні дисциплінарного стягнення у спірних правовідносинах відповідачем не дотримано вимог трудового законодавства та нормативних актів підприємства та не визначено, в чому конкретно полягає допущене позивачкою порушення трудової дисципліни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09 грудня 2013 року ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працює першим заступником генерального директора ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

11 лютого 2014 року генеральний директор підприємства за погодженням із заступником Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видав наказ № 86 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику на підприємстві», пунктом 2.3.4 якого для проведення інвентаризаційної роботи (планових і позапланових інвентаризацій активів і інших матеріальних цінностей) затверджено постійно діючу інвентаризаційну комісію у складі п'яти працівників, головою якої призначена ОСОБА_3 як перший заступник генерального директора.

Цим же пунктом наказу визначено, що права, обов'язки і задачі, покладені на членів постійно діючої інвентаризаційної комісії, визначені Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів і розрахунків, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69 (а. с. 21 - 24).

Наказом в.о. генерального директора підприємства від 31 жовтня 2014 року № 504 наказано провести повну інвентаризацію активів та зобов'язань підприємства з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 01 листопада 2014 року з обов'язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів.

Інвентаризацію доручено провести постійно діючій комісії, склад якої затверджений наведеним вище наказом від 11 лютого 2014 року № 86 в строк з 03 листопада по 22 грудня 2014 року відповідно до Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків (а.с.6).

Зазначеним наказом керівник ДП «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на постійно діючу інвентаризаційну комісію поклав обов'язок робочої інвентаризаційної комісії, яка в порядку, визначеному Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69 (із наступними змінами, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція), здійснює інвентаризацію майна, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних паперів та інших грошових документів і незавершеного виробництва у місцях зберігання та виробництва та несуть відповідальність за своєчасність і додержання порядку проведення інвентаризацій відповідно до наказу керівника підприємства, за повноту і точність внесення до інвентаризаційних описів даних про фактичні залишки майна, матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, цінних паперів та заборгованості в розрахунках (пункт 11.4 Інструкції).

У січні 2015 року в.о. начальника відділу головний бухгалтер ОСОБА_5 довела до відома керівника підприємства інформацію про те, що призначена наказом від 31 жовтня 2014 року № 504 інвентаризація не проведена (а. с. 26).

На вимогу керівника підприємства 15 січня 2015 року ОСОБА_3 надала письмове пояснення щодо порушення строків проведення інвентаризації, в якому вказала, що відповідальність за організацію та проведення інвентаризації несе керівник підприємства, який повинен створити необхідні умови для її проведення. Нею, як головою комісії, були створені всі умови для проведення інвентаризації, але зі зміною керівництва підприємства та керівника відділу, який виконує роботи з проведення даних робіт, до наказу не були внесені коригування щодо строків проведення інвентаризації.

У цьому ж поясненні ОСОБА_3 зазначила про те, що загальний процент виконання інвентаризації на даний час (15 січня 2015 року) - 90 %, і заплановано провести останній етап роботи 20 січня 2015 року в Новокаховському відділі (а. с. 25).

Такі пояснення причин невиконання наказу керівника підприємства визнані адміністрацією необґрунтованими і наказом в.о. генерального директора від 20 січня 2015 року № 42 ОСОБА_3 оголошено догану за порушення п. 4.1.2 розділу 4 Посадової інструкції першого заступника генерального директора, який передбачає відповідальність за невиконання або неякісне виконання доручень генерального директора (а. с. 4, 36 - 40).

З наказу від 31 жовтня 2014 року № 504 вбачається, що на ОСОБА_4 як на в.о. головного бухгалтера підприємства (а не члена комісії) покладено контроль за його (наказом) виконанням, який відповідно до положень чинної на підприємстві Інструкції про порядок ведення діловодства включає взяття документів на контроль, визначення форм і методів контролю, перевірку ходу своєчасного доведення документів до виконавців, контроль за станом виконання, зняття документів з контролю, направлення виконаного документа до справи, обмін, узагальнення та аналіз результатів виконання документів, інформування керівництва про хід та результати їх виконання.

Виконавцем наказу від 31 жовтня 2014 року № 504 безпосередньо є інвентаризаційна комісія, яка в даному випадку виконувала функцію робочої інвентаризаційної комісії і яку очолювала позивачка, як її обов'язковий член та представник адміністрації підприємства (п. 11.1 Інструкції).

Згідно з Інструкцією щодо порядку діловодства ДП «Херсонстандартметрологія» строк виконання документа може бути змінений лише за вказівкою посадової особи, яка його встановила, а у разі її відсутності - посадової особи, яка її заміщає.

У разі потреби строк виконання документа може бути продовжено за обґрунтованим проханням виконавця, яке подається не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку (п. 7.7 Порядку ведення діловодства) (а. с. 106 - 119).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 очолювала інвентаризаційну комісію (виконавця наказу) і здійснювала організаційні заходи щодо проведення інвентаризації, отже, повинна була звернутися до генерального директора підприємства із обґрунтованим проханням про продовження строку виконання наказу не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення встановленого строку, а саме: до 22 грудня 2014 року.

Однак таке обґрунтоване прохання позивач керівнику підприємства у встановлені строки не подавала, строк проведення інвентаризації продовженим в установленому порядку не був. А наведені нею у письмовому поясненні 15 січня 2015 року підстави для продовження строку проведення інвентаризації не ґрунтуються на обставинах, що перешкоджали проведенню інвентаризації або зробили неможливим виконання наказу від 31 жовтня 2014 року № 504 у визначені керівником підприємства строки, оскільки законом чи іншими нормативними актами не передбачено коригування строків виконання наказів керівника підприємства у випадку призначення нового керівника.

Відповідно до наказу від 04 грудня 2014 року № 138-в ОСОБА_3 надана щорічна відпустка частинами: з 08 грудня по 14 грудня 2014 року, з 22 грудня по 28 грудня 2014 року, з 29 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року, в той час як інвентаризація за наказом керівника повинна була бути проведена в строк з 03 листопада 2014 року по 22 грудня 2014 року (а. с. 32).

Звертаючись до керівника із заявою про надання відпустки, ОСОБА_3 не порушувала перед ним питання про те, що це вплине на строк виконання наказу про інвентаризацію, і продовження строку виконання наказу з ним не погоджувала (а. с. 33).

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

При цьому трудове законодавство передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України).

Отже, встановивши факт невиконання розпорядження керівника підприємства, який вплинув на складання річної фінансової звітності, відповідач правомірно застосував до відповідальної за виконання цього розпорядження серед виконавців особи дисциплінарне стягнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що відповідальною особою за виконання наказу генерального директора про проведення інвентаризації була визначена ОСОБА_3, яка перебувала на посаді заступника головного бухгалтера підприємства та входила до складу постійно діючої інвентаризаційної комісії, однак позивачка не підтвердила належними та допустимими доказами факт наявності об'єктивних, не залежних від неї причин не проведення інвентаризації у встановлені керівником строки та не довела своє звернення як керівника комісії до керівника підприємства щодо продовження строку проведення інвентаризації, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:О.І. Євтушенко А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк