Справа № 447/4023/13 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/3504/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів -Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулась в суд з указаним позов до ОСОБА_6, Берездівецьої сільської ради Миколаївського району та з урахуванням збільшених позовних вимог заявою від 28.04.2014 року просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28.11.1996 року №75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення підсобного господарства площею 0,07 га; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 26 січня 2006 року ОСОБА_3, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,137 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0, 188 га, розташовану на території АДРЕСА_1 Берездівецьої сільської ради, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Оскаржуваним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Берездівецьокої сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28.11.1996 року №75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення підсобного господарства площею 0,07 га.

Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 26 січня 2006 року ОСОБА_3, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,137 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0, 188 га, розташовану на території АДРЕСА_1 Берездівецької сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Рішення оскаржив відповідач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, уваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та провадження у справі закрити. Мотивує тим, що питання передачі, надання та вилучення земельних ділянок вирішує сесія сільської ради, але згідно із ст. 3 Земельного Кодексу, сесія може надати повноваження виконкому сільської ради по даних питаннях, оскільки сесія скликається один раз в квартал, а заяви потрібно розглядати на протязі одного місяця і тому повинні надати повноваження виконкому сільської ради по даних питаннях. Зазначає, що в архівному відділ Миколаївської РДА Львівської області отримано копію протоколу другої сесії двадцять другого скликання від 23.12.1994 року Берездівецької сільської ради народних депутатів, де вирішувалось питання «Про надання повноважень виконкому сільської ради народних депутатів щодо передачі, надання, вилучення земельних ділянок» За дане рішення проголосувало 13 депутатів сільської ради. Тому у суду не було підстав для визнання цього рішення незаконним.

При розгляді справи в апеляційній інстанції апелянт та його представник доводи такої підтримав.

Представник позивача висловився проти доводів апеляційної скарги. Просить врахувати, що рішення, на яке є посилання апелянта у апеляційній скарзі лише долучено до апеляційної скарги та не було у розпорядженні суду. Крім того, судом першої інстанції детально з»ясовано усі обставини справи у межах позовних вимог та перевірено доводи позивача, обґрунтовано постановлено рішення про задоволення позову.

Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належно повідомлені про розгляд справи, про що до справи долучені відповідні розписки, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому з врахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає продовжувати розгляд справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, матеріали цивільних справ за позовом ОСОБА_7 та позовом ОСОБА_8 / № 2-23/08 р та № 2- 69/10 р. / Миколаївського районного суду Львівської області та доводи апеляційної скарги, письмове заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи в цілому вимоги позивача, суд виходив із встановлених у справі обставин, за яких убачається, що позивач у справі ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2008 року набула право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 /а.с. 7. Відповідач ОСОБА_3 є власником сусіднього будинковолодіння АДРЕСА_2.

Між сторонами тривалий час існує спір щодо розмежування суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_1, що зокрема стверджується неодноразовими зверненнями позивачки ОСОБА_5 із заявами в правоохоронні органи та прокуратуру, з позовами до суду. Матеріалами справи № 2-23/06 підтверджено оспорювання у судовому порядку зверненням з позовом у серпні 2006 року попереднього власника / яким була мати позивачки / будинковолодіння НОМЕР_3 ОСОБА_7 Державного акта про право приватної власності на земельну ділянку, виданого відповідачу.

Попередній власник також оспорювала правильність розмежування земельних ділянок між сторонами як суміжними землекористувачами. Однак ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 04.06.2008 року провадження у справі закрито у зв'язку із смертю позивачки і така ухвала не оскаржувалась.

Успадкувавши зазначений будинок по смерті матері ОСОБА_7 , котра за даними матеріалів справи була землекористувачем прилеглої до будинку земельної ділянки, позивач ОСОБА_5 у 2009 році зверталась з позовом до ОСОБА_3 та Берездівецької сільської ради про визнання з інших правових підстав недійсним державного акту на право приватної власності на землю, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та проведення розмежування земельними ділянками. 15.06.2010 року рішенням Миколаївського районного суду Львівської області в позові відмовлено. Враховуючи зміст вказаного рішення, ОСОБА_5 не позбавлена була права оспорювати Державний акт про право власності на земельні ділянки з мотивів, зазначених у позові, що вирішений судом.

Задовольняючи в цілому позовні вимоги позивача, суд врахував, що ОСОБА_5 успадкувала після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок разом із господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці земель Берездівецької сільської ради, що знаходиться в АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.11.2008 року.

Як вбачається із листа виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 25.01.2012 року за №21 рішенням сесії сільської ради від 17.01.2012 року ОСОБА_5 було відмовлено у погодженні технічної документації у зв'язку з розбіжностями кутів повороту меж між суміжним землекористувачем ОСОБА_3 з врахуванням наявності Державного акту серії НОМЕР_1 від 26.01.2000 р. і плану встановлених меж у технічній документації позивача.

Крім цього судом першої інстанції враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.02.2011 року внесено зміни у ЦК України та виключено пункт 4 частини першої статті 268 відповідно до якого позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Водночас у прикінцевих та перехідних положеннях Закону передбачено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

З врахуванням наведених обставин, вважав, що підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності та відмови у позові з цих підстав немає.

Крім того ОСОБА_5 набула право власності на будинок згідно відповідного свідоцтва про право на спадщину виданого 27.11. 2008 року і 09. 02. 2009 року зверталась до суду з вимогами за захистом прав, в тому числі, з підстав непогодження із законністю Державного акту виданого відповідачу на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради. Крім того, колегія суддів вважає, що саме з часу виникнення спору щодо розмірів земельної ділянки котру просила передати у власність позивач як землекористувач та позицію селищної ради про необхідність враховувати при цьому дані Державного акту про право власності на земельну ділянку, передану відповідачу ОСОБА_3, позивач мала підстави для висновку про порушення її прав, тому її звернення до суду з вказаними вище вимогами заявлено в межах строку позовної давності, що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 261 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 26.01.2000 року ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради народних депутатів від 28.11.1996 року №75 «Про надання земель у приватну власність» вирішено надати у приватну власність земельну ділянку площею 0,32 гектарів в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення підсобного господарства в границях населених пунктів /а.с. 138 /

Відповідно до акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 від 17.03.1998 року одним із суміжних землекористувачів вказана ОСОБА_9 , хоч на той час суміжним землекористувачем була ОСОБА_7 , яка була власником житлового будинку по по АДРЕСА_2, що визнається відповідачем.

За таких обставин, у суду першої інстанції були підстави для висновку про порушення порядку передачі землі у власність відповідачу, оскільки межі із одним із суміжних землекористувачів ОСОБА_7 погоджені не були, відтак правовстановлюючий документ на земельні ділянки на ім»я відповідача видано з порушенням порядку передачі земель у власність громадянам. Крім того, за змістом зазначеного вище рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради народних депутатів від 28.11.1996 року №75 «Про надання земель у приватну власність» вирішено надати у приватну власність земельну ділянку площею 0,32 гектарів в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення підсобного господарства в границях населених пунктів, а Державний акт відповідачу видано на земельну ділянку площею 0, 137 га будівництва та обслуговування будинку та 0, 188 га для особистого підсобного господарства. /а.с. 22,138 /

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання недійсним державного акта та звертає увагу на те, що апелянтом у апеляційній скарзі не наведено мотивів незаконності рішення в цій частині.

Що стосується мотивів апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині визначення незаконним та скасування рішення від 28.11.1996 року № 75 в частині передачі відповідачу у приватну власність зазначену вище земельну ділянку , то судова колегія враховує наступні обставини.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Заявляючи вимогу про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради народних депутатів від 28.11.1996 року №75 «Про надання земель у приватну власність» вирішено надати у приватну власність земельну ділянку площею 0,32 гектарів в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення підсобного господарства в границях населених пунктів відповідачу ОСОБА_3 - позивач не надала доказів і таких не здобуто судом про те, яке особисте немайнове чи майнове право або інтерес позивача порушені оскаржуваним нею рішенням.

Згідно ст. 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07.12.1990 року, чинного на час прийняття рішення виконавчим комітетом №75 від 28.11.1996 року, Ради народних депутатів правомочні розглядати питання, віднесені законодавством України до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства.

У відповідності до ст. 3 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року, чинного на час прийняття рішення виконавчим комітетом, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Тому прийняття рішення, яке оскаржується позивачем не суперечить діючому на час його прийняття законодавству.

З наведених мотивів, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для скасування рішення виконавчого комітету від 28.11. 1996 року в оскаржуваній позивачем частині. Тому приймає до уваги мотиви апеляційної скарги як обґрунтовані.

Оцінюючи в сукупності наведені вище доводи апелянта та мотиви рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково в межах скасування рішення суду про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 28.11.1996 року № 75 в оспорюваній частині та ухваленні в цій частині нового рішення про відмову у позові.

В решті рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права та при правильному застосуванні норм матеріального права, тому в іншій частині апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.2 ч. 1 ст. 307, п.1, ч. 1 ст.309, ст. 313, ч. 2 ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28.11.1996 року № 75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення підсобного господарства площею 0, 07 га скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді