Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/6189/15 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ земельних ділянок в натурі,-

ВСТАНОВИЛА :

19 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ земельних ділянок в натурі.

Посилалася на те, що вона з 26 червня 1986 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1986 року, який було розірвано 07 серпня 2008 року.

За час шлюбу вони набули у власність житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2013 року на зазначений будинок за нею та за ОСОБА_2 визнано право власності по ? частці за кожним. Будинок поділений між ними в натурі.

Таким чином, житловий будинок обслуговується земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Також будинок має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка оформлена на ім'я відповідача, площею 0,1443 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Оскільки приватизовані земельні ділянки знаходились у спільному користуванні її та ОСОБА_2, вважає, що має право на ? частину кожної з цих земельних ділянок.

Просила позов задовольнити. Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1; на ? частину земельної ділянки цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1443 га, кадастровий номер НОМЕР_2, які розташовані по АДРЕСА_1. Розділити в натурі вказані земельні ділянки між нею та відповідачем.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

Виділено в натурі ОСОБА_3 із земельної ділянки, цільове призначення якої-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку S-1, площею 1250,0 кв.м. (жовтий маркер), згідно з І варіантом розділу земельної ділянки судової будівельно-технічної експертизи №2107 від 16 липня 2015 року, згідно якому паркан № 1 та ворота необхідно перенести на земельну ділянку, що виділяється ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення якої-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

Виділено в натурі ОСОБА_2 із земельної ділянки, цільове призначення якої-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку S-2, площею 1250,0 кв.м. (зелений маркер), згідно з І варіантом розділу земельної ділянки судової будівельно-технічної експертизи №2107 від 16 липня 2015 року, згідно якому паркан № 1 та ворота необхідно перенести на земельну ділянку, що виділяється ОСОБА_2

У рішенні також зазначено, що такий поділ земельної ділянки можливий за умови приведення фактичних меж земельних ділянок у відповідність до меж, закріплених згідно державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, в розмірі 1 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 265 грн. 50 коп.

В решті позову - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на ? частину земельної ділянки цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1443 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1, і про поділ вказаної земельної ділянки в натурі ОСОБА_3 в апеляційному порядку на оскаржене.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1,4 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно статей 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції з'ясовано, що за даними земельно-кадастрової книги земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_1, була виділена ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку на підставі протоколу № 2 від 24 квітня 1982 року загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Заповіт Ілліча» ( а. с. 15,45-46 ).

З 1986 року ОСОБА_4 була головою службового двору, а згодом, після реєстрації 26 червня 1986 року шлюбу з ОСОБА_2, стала головою колгоспного двору у складі сім'ї: чоловік, сестра, донька ( а. с. 9 ).

15 квітня 2001 року ОСОБА_3 звернулася до виконкому Новопидлипівської сільської ради з заявою про відмову від земельної ділянки по АДРЕСА_1 на користь чоловіка ОСОБА_2 ( а. с. 16 ).

На земельній ділянці площею 0,2500 га у 1992 році був збудований житловий будинок житловою площею 60,1 кв. м та господарські будівлі і споруди, право власності на який 08 квітня 2003 року було оформлено за ОСОБА_2

Рішенням сесії Новопилипівської сільської ради № 9 від 14 листопада 2007 року ОСОБА_2 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ( а. с. 17 ).

07 серпня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, 17 грудня 2008 року ОСОБА_2 отримав держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( а. с. 10,12 ).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі документами, а також викладені у заочному рішенні Мелітоаольського районного суду Запорізької області від 16 травня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Цим рішенням визнано спільною сумісною власність подружжя ОСОБА_2 будинковолодіння АДРЕСА_1. За ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину будинковолодіння за кожним. Рішення набрало законної сили 18 липня 2011 року ( а. с.45-46 ).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2013 року домоволодіння поділене між сторонами в натурі ( а. с. 7-8 ).

Таким чином, при вирішенні спору доведено, що земельна ділянка площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 виділялася для будівництва на обслуговування житлового будинку, який будувався сторонами у період шлюбу і до розірвання шлюбу являвся їх спільною сумісною власністю, і в подальшому був поділений між ними в натурі.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За статтею 377 ЦК України та з огляду на роз'яснення, викладені в пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку будівлі, споруди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення якої - для будівництва і та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, приватизована ОСОБА_2, підлягає поділу між сторонами і за кожною з них слід визнати право власності на вказану ділянку по ? частці.

В цій частині рішення відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

З матеріалів справи також вбачається, що для вирішення позову в частині поділу земельної ділянки площею 0,2500 га в натурі та визначення можливості поділу земельної ділянки у відповідності з державним актом про право власності серія НОМЕР_3 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року було призначено судово-технічну експертизу ( а. с. 78 ).

З висновку експерта № 2107 від 16 липня 2015 року вбачається, що фактичні межі і площа земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1. Площа вказаної земельної ділянки по фактичному користуванню менше належного по державному акту на 13,0 кв. м. Кім того, межі земельної ділянки зміщені вліво, в бік домоволодінняАДРЕСА_2 на відстань від 0,24 до 2,1 м. Тому розробка варіантів поділу земельної ділянки можлива за умови приведення фактичних меж ділянки у відповідність до меж, закріплених згідно кадастрового номера ( а. с. 82-97 ).

Експерт ОСОБА_5 був допитаний у суді першої інстанції і підтвердив, що що оскільки межі земельної ділянки по фактичному користуванню не відповідають державному акту на право власності на цю земельну ділянку, то до їх приведення у належний стан розробка варіантів поділу земельної ділянки площею 0,2500 га в натурі неможлива.

Суд першої інстанції, незважаючи на висновок експерта та відсутність доказів приведення між спірної ділянки у відповідність до державного акту на право власності на землю, передчасно задовольнив позов ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки в натурі.

З цих підстав рішення суду в цій частині необхідно скасувати, а у задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки площею 0,2500 га в натурі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року в частині поділу земельної ділянки в натурі скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_1, залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: