АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України та заявою Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про приєднання до апеляційної скарги

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 у червні 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідачів: прокуратури м. Дніпропетровська, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності у сумі 100000 гривень.

В ході розгляду справи, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 12 листопада 2014 року, відповідача - прокуратуру м. Дніпропетровська, замінено на прокуратуру Дніпропетровської області.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014

року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2.

Зобов'язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 40 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання та досудового слідства.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову - відмовлено за недоведеністю.

У задоволенні позовних вимог до прокуратури Дніпропетровської області та Дніпропетровського міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області відмовлено за безпідставністю.

Судові витрати віднесено на рахунок Держави.

Заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, зменшивши розмір моральної шкоди, розрахувавши її відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Дніпропетровським міським управлінням ГУМВС України в Дніпропетровській області, подано заяву про приєднання до апеляційної скарги прокуратури Дніпропетровської області, у якій просять в частині задоволених вимог скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Державної казначейська служба України.

Також, з апеляційною скаргою звернулась Державна казначейська служба України, в яких просять в частині задоволених вимог скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Як на підстави апеляційних скарг, заступник прокурора Дніпропетровської області та Державна казначейська служба України посилаються на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 січня 2014 року позивач ОСОБА_2 був затриманий робітниками міліції та доставлений до Бабушкінського райвідділу міліції. Того ж дня, ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України.

27 січня 2014 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 березня 2014 року включно, тобто на 60 днів.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2014 року про обрання щодо позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасована, та постановлено нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 27 березня 2014 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року ОСОБА_2, у кримінальному провадженні № 0000228, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України №131-VII від 29.01.2014 року "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань".

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2014 року, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою прокурора прокуратури м. Дніпропетровська від 15 травня 2014 року кримінальне провадження № 0000228 від 26 січня 2014 року у частині пред"явленої ОСОБА_2 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення. Доказів щодо її скасування суду не надано.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2 про вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, закрито за відсутністю події злочину, тобто з реабілітуючих підстав, а його затримання та притягнення до кримінальної відповідальності у вигляді оголошення підозри у вчиненні злочину, обрання йому запобіжного заходу, є незаконними. Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що особисті немайнові права позивача порушено органом дізнання та досудового слідства і підлягають судовому захисту.

Внаслідок закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав, позивач отримав право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Тобто, внаслідок безпідставного притягненням фізичної особи до кримінальної відповідальності, позбавленням її волі шляхом обрання їй запобіжного заходу та розповсюдженням щодо неї самої інформації про вчинення злочину, а також проведення у неї вдома обшуку, їй завдається моральна шкода.

Саме з урахуванням цих підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про те, що незаконні дії по притягненню відповідача до кримінальної відповідальності та обрання йому запобіжного заходу, завдали йому моральні страждання. Факт притягнення його до кримінальної відповідальності перешкодив його, як особистості, активному соціальному функціонуванню, реалізації його життєвих планів, принизив його почуття власної честі та гідності. Також, у зв'язку з цим фактом, позивач втратив відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе та своєї родини, за місцем знаходження якої було проведено обшук, а також впевненість у тому, що правоохоронні органи є гарантами його та його родини безпеки від протиправних посягань, впевненість у своїй правовій захищеності та у реалізації своїх прав та обов'язків, як глави сім'ї, чоловіка та батька, у спілкуванні з товаришами та колегами.

Оскільки, проти позивача ОСОБА_2 була незаконно порушена кримінальна справа і він перебував під слідством, при цьому, до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що були зруйновані нормальні життєві зв'язки позивача, що він був позбавлений спілкування зі своєю сім'єю, друзями і стосунків з оточуючими людьми і, що цим йому завдана моральна шкода у розмірі 40000 грн., право на відшкодування якої гарантоване Конституцією України та законодавством України.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу державою, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення цих вимог, як і правильно визначив розмір моральної шкоди у 40 000 грн., виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, що наступили.

Доводи заступника прокурора Дніпропетровської області у апеляційній скарзі про те, що відповідно до положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" моральна шкода визначається виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 908 грн. 54 коп., є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, такі твердження суперечать вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі про те, що позивач не надав суду доказів в підтвердження спричиненої йому моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи, встановленим судом дійсними обставинам справи та діючому матеріальному і процесуальному праву.

Наведені у апеляційній скарзі інші доводи заступника прокурора Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України та Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області у заяві не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Згідно до вимог ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спричинення позивачу моральної шкоди, в результаті незаконного порушення кримінальної справи, перебування під слідством та триманням під вартою, знайшло своє підтвердження під час розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до вимог ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України та заяву Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про приєднання до апеляційної скарги - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

Т.П.Красвітна