Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 31.07.2014 року мотивуючи тим, що з 21.10.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.01.2014 року шлюб було розірвано. За час шлюбу вони придбали автомобіль Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску, яким користується одноособово лише відповідач. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просить суд поділити майно, набуте нею за час шлюбу з ОСОБА_2, а саме признати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску, в рахунок сплати 1/2 частини за вказаний автомобіль, стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 46800 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила визнати автомобіль марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску спільним майном подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску, стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 46 800 грн. та судові витрати по справі в розмірі 589,80 грн., та зазначила, що відповідно до СК України даний автомобіль є спільним майном подружжя оскільки придбаний в період шлюбу і даний факт не залежить від того який дохід мали дружина чи чоловік. Ринкова вартість автомобіля на момент подачі позову становила 93600 грн., що підтверджено витягом з інтернет - магазину, а тому вартість 1/2 частини автомобіля становить 46800 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, надав до суду письмові заперчення протии позову.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що після розірвання шлюбу подружжя мирним шляхом поділили спільне майно, в рішенні суду від 27.01.2014 року зазначено , що майнових суперечок сторони не мають. Автомобіль марки Volkswagen Тransporter не може бути спільним майном подружжя оскільки придбаний відповідачем за власні кошти. Відповідач з 2003 року продавав і купував собі автомобілі. На даний час відповідач ним користується на законних підставах.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

21.10.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1654 ( а.с.6 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало законної сили 07.02.2014 року. ( а.с. 15-16).

Згідно довідки з Інформаційної системи ДАІ ( а.с.8) та довідки Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Біла Церква. Білоцерківського та Сквирського районів( а.с.30), за відповідачем ОСОБА_2 з 02.07.2013 року зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску.

Отже, даний автомобіль придбаний в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Представник відповідача посилається на те, що даний автомобіль є особистою власністю відповідача, однак до суду не надано належних та допустимих доказів даних обставин, а надана довідка Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Біла Церква. Білоцерківського та Сквирського районів( а.с.30) свідчить лише про зареєстровані за відповідачем автомобілі та зняття їх з обліку для реалізації в період з 09.04.2003 року по 02.07.2013 року.

Отже, суд приходить до висновку, що автомобіль марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску являється спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2,тому позивач має право на 1/2 частину даного автомобіля.

Позивач обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення з відповідача грошової компенсації в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля, в розмірі 46800 грн. не надала до суду належних та допустимих доказів в підтвердження даних вимог.

Так, надані витяги з інформаційних сторінок інтернет - магазину ( а.с.12-14) є не належними доказами вартості автомобіля марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску, вони не містять відомостей про вартість даного автомобіля з урахуванням його технічних характеристик та зносу за період використання станом на час розгляду справи.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак сторони не скористались своїм правом на призначення у справі експертизи щодо визначення дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення грошової компенсації в розмірі 46800 грн. в рахунок сплати 1/2 частини за вказаний автомобіль не підлягають до задоволення, оскільки вартість спірного автомобіля і розмір грошової компенсації позивачем не доведено, а відповідачем не визнається право позивача на даний автомобіль і тому не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині, а саме визнати автомобіль марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 294,90 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 63,71 СК України, ст.ст. 3,10,11,57,60,61,88,212-215,296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Тransporter, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,синього кольору, 1993 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 294,90 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко