Провадження № 2-о/750/231/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересовані особи: Перша чернігівська державна нотаріальна контора, Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом з свекрухою ОСОБА_2, яка померла 08 квітня 2015 року, більше пяти років на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 08 квітня 2015 року.

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі.

Представник заінтересованої особи - Чернігівської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що заявнику в рівних частинах з ОСОБА_3 на праві приватної спільної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а/с 7, 8).

06 листопада 1971 року між заявником та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис 1857 (а/с 9).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер 14 лютого 2015 року (а/с 5). Спадкова справа після його смерті не заводилася.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_2 померла 08 квітня 2015 року(а/с 6).

Як пояснила в судовому засіданні позивач, в 2008 році, враховуючи похилий вік її свекрухи ОСОБА_2, вона разом із чоловіком запропонували ОСОБА_2 жити разом з ними. З того часу і по день смерті, ОСОБА_2 постійно проживала разом з нею та її чоловіком однією сімєю та вела з ними спільне господарство.

Вказане підтверджується копією довідки від 16 жовтня 2015 року, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК 13», згідно якої ОСОБА_2 з 10 червня 2008 року по день смерті 08 квітня 2015 року постійно проживала та була зареєстровна за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті склад сімї був наступний: ОСОБА_1 (а/с 12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, право на яку вона мала після смерті сина ОСОБА_3, так як проживала з ним та заявником в одному житлі, проте заяви про прийняття спадщини не подавала.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду показали, що ОСОБА_2 з 2008 року постійно проживала із заявником та своїм сином ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, через похилий вік та хвороби заявник доглядала за свекрухою.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 вселилася в квартиру АДРЕСА_2, яка належала на праві власності її сину та заявнику і з 10.06.2008 року постійно проживала із заявником, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, адже за станом здоровя та у звязку з похилим віком ОСОБА_2 потребувала сторонньої допомоги.

З копії спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після сметрі ОСОБА_2 подала заявник 07 жовтня 2015 року, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник не являється спадкоємцем за законом, а факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю встановлюється судом.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 292, 256, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно з червня 2008 року проживала розом із ОСОБА_2, яка померла 08 квітня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: