АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 755/4733/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: ЯровенкоН.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9326/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Слюсар Т.А.

при секретарі Орленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ШулікиАліни Володимирівни - представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.04.2011 між банком та ОСОБА_5 було укладено договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 10.09.2014 утворилась заборгованість в сумі 80 904 грн. 28 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 80 904 грн. 28 коп. та судовий збір в сумі 809 грн. 04 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 14 056грн. 40коп., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 14 300,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнутій сумі скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доказам по справі, не застосовано норми матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин сторін, допущено порушення норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення.

У судовому засіданні представник позивача Передереєв В.Г. підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" та ОСОБА_5 26 квітня 2011 року був укладений кредитний договір шляхом заповнення заяви позичальника № АN7KCC9FTS0084 на отримання кредиту, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн. на строк 36 місяців з 26.04.2011 по 25.04.2014, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць (а.с.6-13). За умова договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 26 по 30 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 478,30 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відмотка, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. При порушені позичальником зобов′язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої відповідно до умов надання споживчого кредиту становить 1,25% від суми простроченого платежу - п. 5.1. Пунктом 5.3. визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов′язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов′язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж позичальником здійснено у травні 2012 року.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор звернувся 07 жовтня 2014 року до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6 447,81 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8,59 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у сумі 4 600,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов′язань за договором у розмірі 65 519, 10 грн.; штрафу 500,00 грн. (фіксована частина), процентна складова в сумі 3828,78 грн.

Ухвалюючи у справі рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив свої зобов′язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв′язку з цим виникла заборгованість по кредитному договору, а тому з відповідача на користь кредитора слід стягнути заборгованість за кредитом в сумі 6447 грн. 81 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 8 грн. 59 коп., заборгованість по комісії в сумі 4600 грн. 00 коп. В частині стягнення пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості вимоги ПАТ «Акцент-Банк» задоволено частково в сумі 3 000,00 грн., а в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та процентної складової в сумі 3828,78 грн. в задоволенні вимог - відмовлено.

Апеляційна скарга подана на рішення суду в частині визначення розміру пені та відмови в задоволенні вимог про стягнення штрафу.

Відповідно до статті 303 ЦПКапеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

При перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині вимог, колегія суддів, виходячи з наступного:

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення пені становить період з 26 червня 2012 року по 10 вересня 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся 07 жовтня 2014 року. Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності (а.с. 108).

Таким чином, стягнувши пеню за останній рік невиконання позичальником основного зобов'язання, а до заявленого періоду поза межами річного строку, відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку та правильно застосував норми статей 258, 267 ЦК України.

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки до 3 000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та процентної складової в сумі 3828,78 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що за змістом статті 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Судом першої інстанції встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов′язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф, а тому суд дійшов до вірного висновку про те, що банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов′язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни - представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Судді:

Справа № 755/27394/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Бородіні А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 26.04.2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір, згідно якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 10.09.2014 року утворилась заборгованість в сумі 80904 грн. 28 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 80904 грн. 28 коп. та судовий збір в сумі 809 грн. 04 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились. Від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшли письмові заперечення, в яких просить застосувати строки позовної давності, зменшити суму пені до 1000 грн. та відмовити у стягненні штрафів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" та ОСОБА_1 26 квітня 2011 року був укладений кредитний договір шляхом заповнення заяви позичальника № АN7KCC9FTS0084 на отримання кредиту, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. на строк 36 місяців з 26.04.2011 року по 25.04.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць (а.с.6-13).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 10.09.2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 80904 грн. 28 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6447 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 8 грн. 59 коп., заборгованості по комісії в сумі 4600 грн. 00 коп., заборгованості по пені в сумі 65519 грн. 10 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 3828 грн. 78 коп. (а.с.4-5).

Судом встановлено те, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем та надав грошові кошти відповідно до укладеного договору, а відповідач відмовляється в добровільному порядку погасити суму заборгованості, яка виникла.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Представник відповідача подав через канцелярію суду клопотання про зменшення пені до 1000 грн., посилаючись на те, що пеня значно перевищую тіло кредиту і це суперечить чинному законодавству.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені у сумі 65519 грн. 10 коп., то в цій частині суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку.

Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зі змінами внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №7 "Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5" роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів ", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Отже, суд зобов'язаний застосувати строк позовної давності передбачений ст. 258 ЦК України.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, з врахуванням обставин справи, того факту, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, інших обставин, на думку суду розмір пені слід зменшити. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 3000 грн. 00 коп.

У письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у стягненні штрафних санкцій, оскільки за порушення строків сплати щомісячних платежів банк нарахував пеню і за те саме порушення нарахував штраф, що свідчить про подвійну відповідальність за одне й те ж саме порушення умов кредитного договору.

Стаття 549 Цивільного кодексу визначає штраф в якості неустойки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пеня визначена як неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень чинного законодавства, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже при одночасному стягненню пені та штрафу, виникає подвійна відповідальність.

Аналізуючи положення ст. 61 Конституції України, ч. 3 ст. 509 ЦК України можна зробити висновок, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" підлягає стягненню : заборгованості за кредитом в сумі 6447 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 8 грн. 59 коп., заборгованості по комісії в сумі 4600 грн. 00 коп., заборгованості по пені в сумі 3000 грн. 00 коп., а всього 14056грн. 40коп.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в доход держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 КУ, ст.ст. 257, 258, 261, 526, 546, 549, 551, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 60, 88, 202,213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 14056грн. 40коп., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 14300грн. 00грн.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко