АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1918/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Гедз Юлії Володимирівни - представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року по справі за позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та пені.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

15.11.2013 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання події, що мала місце в ніч з 30.12.2012 на 31.12.2012 страховим випадком та стягнення страхового відшкодування в сумі 160 143,51 грн.

Позов обґрунтований тим, що 31 жовтня 2012 р. позивач уклалала з ПАТ «СК «Українська страхова група» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2808-12-00134. За умовами вказаного договору було застраховано автомобіль позивача Honda Civic, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, від ряду ризиків, в тому числі і від викрадення. В період з 17-00 год. 30 грудня по 00-30 год. 31 грудня 2012 р. з майданчику для паркування автомобілів навпроти під'їзду № 2 будинку № 2 по вул. Зв'язку в м. Українка Обухівського району невстановлені особи викрали автомобіль позивача. З приводу викрадення автомобіля позивач звернулася із заявою до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, а 2 січня 2013 р. подала до ПАТ «СК «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Протягом січня-березня 2013 р. позивач надала відповідачу ряд пояснень та додаткових документів щодо обставин страхового випадку, проте страхове відшкодування виплачене не було. 2 квітня 2013 р. відповідно до п. 11.7.7. договору страхування між позивачем та страховиком укладено договір про передачу майнових прав та переуступку права вимоги на застрахований транспортний засіб, відповідно до якого ПАТ «СК «Українська страхова група» зобов'язалась виплатити страхове відшкодування, а позивач - передати страховику право власності на автомобіль. Незважаючи на підписання вказаного договору та виконання страхувальником усіх умов договору страхування, страхове відшкодування виплачене не було. Відмову у виплаті страхового відшкодування позивач вважає порушенням умов договору страхування. Також позивач просила визнати подію, що мала місце в ніч з 30 на 31 грудня 2012 р., страховим випадком. Окрім того, позивач просила застосувати ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних за невиплату простроченого зобов'язання.

Справа неодноразово розглядалась судами.

Останнім рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 102487,84 грн., пеню в сумі 30570,11 грн. та судові витрати в сумі 1330,58 грн.

Не погодившись із рішенням суду представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подана апеляційна скарга посилаючись на те, що рішення суду не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначав, що суд задовольняючи позовні вимоги не звернув уваги , що договір про переуступку майнових прав на транспортний засіб та переуступку права вимоги на застрахований транспортний засіб від 02 квітня 2013 року є лише одним із документів, передбачених п. 11.7 договору страхування, який є необхідним для прийняття одного з можливих рішень, а саме: про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п.п. 11.7.5, п. 11.7 Договору по події «Викрадення» додатково надаються наступні документи: оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, повний комплект оригінальних ключів від ТЗ та повний комплект пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені). Тому, листом № 03/2437 від 16 квітня 2013 року Відповідач повідомив Позивача про необхідність надання документів відповідно до умов Договору страхування, а саме ключів від ТЗ та довідку органів досудового розслідування, а також постанову органів досудового розслідування про закриття кримінального провадження або обвинувальний вирок суду. Вимоги страхової компанії позивачем не були виконані. Окрім того зазначав, що суд касаційної інстанції скасовуючи рішення суду про задоволення позовних вимог на ці обставини звертав увагу, але суд ухвалив аналогічне рішення першому.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог ( ч.1 п.2 ст. 307 ЦПК України).

Положенням п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги у зазначеному розмірі суд першої інстанції вважав їх доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами по справі, відповідності вимогам чинного законодавства та порушення прав позивача відповідачем.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає; суд недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, вважав встановленими при цьому порушив норми як процесуального, так і матеріального права.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_5 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2808-12-00134, предметом якого є страхування майнових інтересів ОСОБА_5, що не суперечать закону, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Honda Civic, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на строк з 31 жовтня 2012 р. по 30 жовтня 2013 р.

Відповідно до умов договору Страхувальник зобов'язався сплатити Страховику страхову премію в загальному розмірі 7306 грн. частинами - двома рівними платежами з терміном сплати до 31 жовтня 2012 р. та до 30 січня 2013 p., а Страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку з автомобілем Honda Civic, державний номер НОМЕР_1, здійснити на умовах договору страхову виплату Страхувальнику або Вигодонабувачу,,яким ОСОБА_5 зазначила ПАТ «Банк «Таврика».

Сторони договору погодили перелік страхових випадків, за умови настання яких у Страховика виникає обов'язок здійснити страхову виплату, до яких зокрема віднесли викрадення транспортного засобу, визначили суму страхового відшкодування без урахування зносу та безумовну франшизу по ризику «викрадення» в розмірі 5% від страхової суми.

31 грудня 2012 р. ОСОБА_5 звернулася до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про те, що її автомобіль Honda Civic, державний номер НОМЕР_1, який перебував на майданчику для паркування автомобілів навпроти під'їзду № 2 будинку АДРЕСА_1, було викрадено. Цього ж дня інформацію за заявою ОСОБА_5 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000469 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а автомобіль оголошено в розшук.

02 січня 2013 р. ОСОБА_5 звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та один ключ від замка запалювання.

Прийнявши заяву, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від замка запалювання автомобіля, ПАТ «СК «Українська страхова група» запропонувала ОСОБА_5 надати додаткові документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, зокрема постанови про порушення кримінальної справи, постанови про зупинення або закриття кримінальної справи, договору про передачу права власності на транспортний засіб.

4 березня 2013 р. ОСОБА_5 звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» із запитом щодо розгляду її заяви про виплату страхового відшкодування, на який отримала відповідь про неможливість прийняття рішення про виплату (чи невиплату) страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю відповідей з Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Листом від 16 квітня 2013 р. №03/2437 відповідач повідомив позивача про необхідність надання документів відповідно до умов договору страхування, а саме: ключів від ТЗ та довідку органів досудового розслідування, а також постанову органів досудового розслідування про закриття кримінального провадження або обвинувальний вирок суду.

17 червня 2013 р. ПраТ «СК «Українська страхова група» на підставі п.п. 11.7.5 п.11.7, п.п. 16.1.7, п.п. 16.1.13 п.16.1 розділу 16 частини 2 договору страхування, відмовило ОСОБА_5 у виплаті страхового відшкодування.

Вважаючи порушеним страховою компанією право, позивач звернулась до суду за його захистом.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем було безпідставно відмовлено у виплаті позивачці страхового відшкодування, хоча остання надала відповідачу документи, необхідні для розгляду страхового випадку та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а окрім того, 02 квітня 2013 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_5 укладено договір про передачу майнових прав на транспортний засіб та переуступку права вимоги на застрахований транспортний засіб, відповідно до умов якого ПАТ «СК «Українська страхова група» зобов'язалася виплатити ОСОБА_5 страхове відшкодування за викрадений 31 грудня 2012 р. автомобіль Honda Civic в загальній сумі 103229,92 грн., з яких перша частина відшкодування в сумі 3653 грн. зараховується в рахунок несплаченої частини страхового платежу, а друга частина в сумі 99576,92 грн. перераховується на розрахунковий рахунок позивача в банківській установі. При цьому суд вважав, що укладаючи вищезазначений договір, відповідач визнав викрадення автомобіля страховим випадком, а відтак і зобов'язаний виконати умови цього договору.

Між тим,такі висновки суду є неправильними, оскільки їх зроблено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.п. 11.7.7 договору страхування по події «викрадення» додатково додаються наступні документи: письмова угода із страховиком про уступку права вимоги на застрахований ТЗ, який було викрадено.

Виходячи зі змісту зазначеного пункту слідує, що укладений між сторонами договір від 02 квітня 2013 р. є лише одним із документів, передбачених п.11.7 договору страхування, який є необхідним для прийняття одного з можливих рішень про виплату/ відмову у виплаті страхового відшкодування. Вказаний договір не є новим договором та не породжує нові зобов'язання між сторонами. Оцінка суду зазначеного договору, як нового та виникнення по ньому нових зобов'язань між сторонами, є помилковою.

Відповідно до п.п. 11.7.5 гі. 11.7 договору страхування по події «викрадення» додатково надаються наступні документи: оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу та повний комплект пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені).

Відповідно до п.п. 16.1.13 п. 16.1. розділу 16 частини 2 договору страхування підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки, передбачені чинним законодавством України, цим договором, а також ненадання страховику у випадку настання події «Викрадення» на тимчасове зберігання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повного комплекту оригінальних ключів від транспортного засобу та повного комплекту пультів керування протиугінними системами або ключів від них.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не надала страховику другий комплект ключів від транспортного засобу.

У матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про поважність причин, з яких позивач не виконала умови договору у цій частині.

За таких обставин, не можна віднести викрадення автомобіля позивача до страхового випадку та виникнення у відповідача зобов'язання з виплати страхового відшкодування позивачу.

Враховуючи викладене, рішення суду про часткове задоволення позовних вимог не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та пені слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Гедз Юлії Володимирівни - представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група про стягнення страхового відшкодування.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: