АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/ 6250 /2015р. Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Немировської О.В.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року в справі за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко Н.В про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року подання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (без вилучення паспорту ) до виконання нею зобов'язання покладеного рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 борг в розмірі 595 128, 47 грн..

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні подання ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, оскільки порушені судом норми матеріального та процесуального права.

ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте його представник у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_7, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити представника ОСОБА_5 ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд, пославшись на норми матеріального права, які регулюють питання виконання рішення суду вважав , що наявність у боржника , ОСОБА_1 невиконаного зобов'язання перед ОСОБА_5 за рішенням суду є достатньою підставою до обмеження її у праві виїзду за межі України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд зцим, про ухилення боржникавід виконанняпокладених нанього рішеннямобов'язків увиконавчому провадженніможе свідчитиневиконання нимсвоїх обов'язків, передбаченихч.6 ст.12 Закону України "Про виконавчепровадження»", зокрема, боржник зобов'язаний утримуватися відвчинення дій, які унеможливлюютьчи ускладнюютьвиконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суму боргу 568 411, 40 грн., інфляційні витрати в сумі 18 390, 84 грн., 3 % річних в сумі 26 302, 62 грн., судові витрати за сплату судового збору в сумі 3 326, 30 грн. та витрати, понесені на правову допомогу в сумі 7 740, 00 грн. . В іншій частині позовних вимог відмовлено ( т. 1 а.с.164-173).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року в частині стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 інфляційні витрати в сумі 3 410,46 грн. та 3 % річних від простроченої суми - 12 240,31 грн., а всього 15 650,77 грн.( т. 1 а.с. 214-215).

18 жовтня 2013 року судом видано виконавчий лист ( т. 1 а.с.228-229).

Постановою ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 40487272 від 28.10.2013року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2604/182382/12 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 24.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суму боргу 595 128, 47 грн. (а.с. 230).

В цей же день постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко С.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 231).

За даними довідки на запит суду Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна КМДА від 21.12.2012 року № 47497 (И-2012) за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності:

- квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу,

посвідченого 17.01.1997 року;

- машиномісце № 27 в підземній автостоянці на вул. Предславинській, буд. 31/11 на підставі свідоцтва про право власності , виданого 17.06.2004 року;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, , виданого 20.06.2007 року ( т. 1 а.с. 83).

Судом не звернуто увагу на зазначені норми закону та наведені обставини і не враховано те, що відсутні підстави до задоволення подання, оскільки державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань та відсутні відомості про обізнаність його про наявність відкритого виконавчого провадження та строки його добровільного виконання.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасування з відмовою у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко Н.В про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді :