У х в а л а

15 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 16 вересня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, постановлено стягнути з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 тис. 539 дол. США 65 центів, що за курсом НБУ станом на 9 січня 2015 року становить 2 млн. 780 тис. 499 грн 49 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 517, 1077, частини другої статті 1082 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 13 серпня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що між АКІБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до якого банк відступив на користь позивача право грошової вимоги до боржників і гарантів щодо погашення заборгованості за первинними договорами та договорами забезпечення, у тому числі за договором споживчого кредиту від 12 листопада 2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_4 Зазначений договір факторингу не є нікчемним і не визнаний в судовому порядку недійсним. Та обставина, що боржник не був повідомлений про зміну кредитора не тягне за собою відмову в позові нового кредитора, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору, або ж свідчити про прострочення кредитора (статті 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі. Оскільки ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором не виконала, а ні перед банком, а ні перед новим кредитором, то позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року, постановленій у цій же справі, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, керувався тим, що суд не перевірив наявність у фактора прав на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб, які не являться суб'єктами господарювання та не звернув уваги на те, чи укладено між позивачем та банком відповідний договір факторингу, чи дотримані вимоги закону при укладені цього договору.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема