Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи: державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_5, про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 27 січня 1997 року йому у власність виділено земельну ділянку розміром 0,352 га, що складається із двох земельних ділянок, які різні за розміром та за цільовим призначенням, зокрема: 0,25 га під будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,102 га для ведення особистого підсобного господарства що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Київської області. Вказував, що на ці дві різні за цільовим призначенням земельні ділянки необхідно було виготовити два державні акти, адже рішенням сесії Зазимської сільської ради від 11 грудня 1991 року йому було виділено земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва будинку, яка розташована у південно-західній стороні вказаної ділянки і межує із земельною ділянкою ОСОБА_6

У подальшому рішенням сесії Зазимської сільської ради від 11 листопада 1994 року йому виділено земельну ділянку розміром 0,11 га для ведення особистого сільського господарства, яка знаходиться паралельно АДРЕСА_1, Київської області і межує з північно-східної сторони з АДРЕСА_1. Проте, у державному акті про право власності на земельну ділянку, який оскаржується, і розробкою якого займався відповідач, допущено помилку і зазначено, що земельна ділянка розміром 0,11 га для ведення сільського господарства розміщена з південно-західної сторони відносно земельної ділянки під забудову розміром 0,25 га та межує із земельною ділянкою ОСОБА_6

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт від 27 січня 1997 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,352 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,102 га для ведення особистого підсобного господарства яка знаходиться по АДРЕСА_1, Броварського району Київської області, виданого на ім'я ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 листопада

2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 27 січня 1997 року, недійсним, апеляційний суд прийшов правильного висновку, що підставі, передбачені законодавством, відсутні.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова