Номер провадження: 22-ц/785/596/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Альстар" про стягнення боргу, за зустрічним позовом приватного підприємства "Альстар" до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Онікс" про визнання договору недійсним за апеляційними скаргами ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_3), Карпіна Володимира Сергійовича (в інтересах приватного підприємства "Альстар") на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПП "Альстар" про стягнення боргу.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 послався на те, що у листопаді 2007 року ним було продано ПП "Альстар" 65320,00 кг насіння соняшнику, проте до цього часу відповідач не розрахувався за отриманий соняшник. Також на підставі договору відступлення права вимоги від 14 жовтня 2009 року, укладеного з ТОВ "Агрофірма "Онікс", до нього перейшли права вимоги по договору ТОВ "Агрофірма "Онікс" з ПП "Альстар" щодо зберігання 215390,00 кг пшениці вартістю 258468,00 гривень.

У зв'язку з цим ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду, в якому уточнивши первісні вимоги, просив стягнути з ПП "Альстар" на його користь: 1) суму вартості насіння соняшнику в розмірі 323334,00 гривень, суму інфляційних за період прострочення в розмірі 107725,66 гривень, суму трьох процентів річних за період прострочення в розмірі 37290,64 гривень, суму матеріальних збитків в розмірі 259017,60 гривень, суму упущеної вигоди в розмірі 853108,00, суму банківського депозиту в розмірі 709502,70 гривень; 2) суму вартості зерна пшениці в розмірі 473858,00 гривень, суму інфляційних за період прострочення в розмірі 78672,60 гривень, суму матеріальних збитків в розмірі 5000,00 гривень, суму упущеної вигоди в розмірі 414000,00, суму банківського депозиту в розмірі 475759,30 гривень; 3) суму компенсації моральної шкоди в розмірі 15000,00 гривень та судові витрати.

ПП "Альстар" звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ТОВ "Агрофірма "Онікс" про визнання договору недійсним.

В обґрунтування зустрічного позову ПП "Альстар" послалось на те, що в 2007 році ПП "Альстар" прийняло від ТОВ "Агрофірма "Онікс" на зберігання 215390,00 кг пшениці на підставі накладної. В подальшому в 2009 році між ТОВ "Агрофірма "Онікс" та ОСОБА_3 було укладено договір з відступлення права вимоги відносно даної пшениці. Однак сторона ПП "Альстар" вважає даний правочин недійсним, у зв'язку з чим звернулась з зустрічним позовом.

В судовому засіданні:

- ОСОБА_3 не з'явився, від представника сторони надійшла заява про підтримання первісного позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч. 2 ЦПК України;

- представник ПП "Альстар" не з'явився, від сторони надійшла заява про підтримання зустрічного позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч. 2 ЦПК України;

- представник ТОВ "Агрофірма "Онікс" не з'явилась, від сторони надійшла заява про заперечення проти зустрічного позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч. 2 ЦПК України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ПП "Альстар" відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ПП "Альстар" відхилено.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення вартості зерна, переданого на зберігання ПП "Альстар" скасовано, та в цій частині ухвалено нове рішення:

Стягнуто з ПП "Альстар" на користь ОСОБА_3 504012 гривень 60 коп.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року касаційну скаргу ПП "Альстар" задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року в частині вирішення спору про стягнення вартості зерна, переданого на зберігання ПП "Альстар", скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_3.) просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року змінити, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Карпін В.С. (в інтересах ПП "Альстар") просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПП "Альстар", ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову ПП "Альстар", в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаних позовах, суд першої інстанції правильно, на підставі ст.ст. 202, 203, 215, 509, 626, 655, 936, 937 ЦК України, виходив з наступного.

Згідно свідчень ОСОБА_3 в листопаді 2007 року між ПП "Альстар" було укладено договір купівлі-продажу насіння соняшнику в розмірі 65320,00 кг вартістю 195960,00 гривень. Згідно домовленості між сторонами, оплата товару повинна була відбутись після його повного відвантаження.

ОСОБА_3 вказував, що належним чином і в повному обсязі виконав умови договору та в період з 16 листопада 2007 року по 27 листопада 2007 року забезпечив фактичне отримання ПП "Альстар" даного товару. Проте в порушення умов договору, ПП "Альстар" до теперішнього часу не оплатило отриманий товар.

З позиції сторони первісного позивача випливає, що між ОСОБА_3 та ПП "Альстар" виникли правовідносини, що врегульовані положеннями цивільного закону про купівлю-продаж.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ПП "Альстар", у разі укладення, мав укладатись в письмовій формі з підписами та печатками сторін.

Матеріали даної справи справи не містять належних письмових доказів, що б підтверджували укладення такого договору сторонами, належність заявленого в позові товару ОСОБА_3 та отримання такого товару ПП "Альстар".

В силу положень ст. 218 ЦК України, не підлягають врахуванню показання свідків в частині підтвердження чи спростування факту укладення правочину.

Спірні обставини правовідносин між ОСОБА_3 та ПП "Альстар" перевірялись правоохоронними органами в рамках порушеної кримінальної справи.

Однак, за результатами досудового слідства Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області було зупинено досудове слідство до встановлення особи, що вчинила злочин, про що свідчить постанова від 03 січня 2012 року.

Разом з тим, при проведені слідства, порушення низки кримінальних справ оскаржувалось директором ПП "Альстар" в судовому порядку.

Згідно постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 травня 2011 року, постанови про порушення кримінальних справ, в тому числі - справи №3, порушеної за заявою ОСОБА_3, - скасовані.

Між тим, згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2011 року постанова Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 травня 2011 року частково скасована - в частині скасування постанови про порушення кримінальної справи №3 - з тих підстав, що скарга подана директором ПП "Альстар" ОСОБА_6, а справа порушена у відношенні комерційного директора ПП "Альстар" ОСОБА_7, та ОСОБА_6 не є суб'єктом оскарження.

При проведенні досудового розслідування органами внутрішніх справ та розгляді скарги на постанови про порушення кримінальних справ судом, не було виявлено документів, що б підтверджували укладення спірного договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ПП "Альстар".

14 жовтня 2009 року між з ТОВ "Агрофірма "Онікс" та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення-набуття права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "Агрофірма "Онікс" безоплатно відступило на користь ОСОБА_3 права вимоги до ПП "Альстар" за договірними відносинами зі зберігання 215390,00 кг пшениці 4 класу, а саме: право вимагати у товарному або грошовому вигляді одержання наданого на зберігання товару; право на стягнення збитків, неустойки, упущеної вигоди, моральної шкоди тощо за неповернення у товарному або грошовому вигляді наданого на зберігання товару.

В якості документу, що підтверджує наявність договірних відносин між ТОВ "Агрофірма "Онікс" та ПП "Альстар", а також належність переданого на зберігання товару саме ТОВ "Агрофірма "Онікс" - товариством було представлено ОСОБА_3 накладну №29-10/07 від 29 жовтня 2007 року.

Районний суд вірно не погодився із обґрунтованістю прийняття до уваги накладної №29-10/07 від 29 жовтня 2007 року в якості підтвердження укладеного договору зберігання чи фактичного виникнення між сторонами відповідних правовідносин, оскільки: документ не скріплений печаткою ПП "Альстар"; в документі не встановлено строку зберігання, відсутні зазначення про безстрокове зберігання чи повернення за вимогою; в документі не визначено плату за зберігання, відсутні зазначення про безоплатне зберігання; в документі відсутні відомості про місце зберігання тощо.

Не зважаючи на викладене, встановлені обставини не дають підстав для висновку про недійсність договору відступлення-набуття права вимоги від 14 жовтня 2009 року, на чому наполягала сторона ПП "Альстар".

При цьому судова колегія зазначає наступне.

29 жовтня 2007 року ТОВ "Агрофірма "Онікс" передало на зберігання ПП "Альстар" 215390 кг зерна пшениці IV класу (т. 01, а.с. 63).

14 жовтня 2009 року на підставі договору відступлення-набуття права вимоги ТОВ "Агрофірма "Онікс" відступило, а ОСОБА_3 набув право вимоги на повернення зерна, яке знаходилось на зберіганні в ПП "Альстар".

Відповідно до ст.ст. 936, 937, 977 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання між фізичною та юридичною особою укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Положеннями ст. 949 ЦК України, передбачений обов'язок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем, зокрема, у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості.

Як вбачається з акту опису й арешту майна від 11 липня 2014 року, накладено арешт на 215390 кг зерна пшениці IV класу, яке знаходиться на складі № 2 ПП Альстар" по вул. Садовій, 20 у с. Вакулівка Роздільнянського району Одеської області (т. 02, а.с. 387).

Про наявність пшениці на зберіганні у ПП "Альстар" зазначено і в довідці ПП "Альстар" від 22 травня 2014 року № 2/05 та листі Роздільнянського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 27 травня 2014 року № 66/2/4801 (т. 02 а.с. 311, 315).

В силу вимог ч. 1 ст. 951 ЦК України, стягнення вартості зерна можливе лише у разі його відсутності, а за його наявності, позивач вправі ставити питання лише про повернення його в натурі.

На підставі вищевикладеного, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що сторони не довели ті обставини, на які вони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_3), Карпіна Володимира Сергійовича (в інтересах приватного підприємства "Альстар") - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до приватного підприємства "Альстар" про стягнення боргу, за зустрічним позовом приватного підприємства "Альстар" до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Онікс" про визнання договору недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко