АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» задоволено. З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» стягнуто 4125,97 грн. в рахунок оплати за житлово-комунальні послуги та 229, 40 грн. судового збору.

15 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, в якій просив встановити, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року виконується шляхом щомісячної сплати ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» грошової суми в розмірі 300 грн. до повного погашення боргу.

Свої доводи обґрунтовував тим, що на даний час для нього склались обставини, які утруднюють виконання вказаного судового рішення у вказаний в постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2015 р. ВП №47693531 строк для добровільного виконання. Такими обставинами є: хвороба та необхідність проведення вартісної реабілітації після складної хірургічної операції його сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведеної в НДСЛ «ОХМАТДИТ» 14.05.2013 р.; перебування його дружини ОСОБА_3 до 16.09.2015 р. у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та відсутність у неї будь-яких джерел доходу, окрім державної допомоги на дитину-інваліда; набуття його дітьми статусу дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи та перебування їх на обліку у закладі охорони здоров'я за місцем проживання, як дітей, що потребують спеціального догляду, та, відповідно, більших фінансових витрат на здійснення такого догляду. Фактичний сукупний дохід його сім'ї є меншим ніж прожитковий мінімум, а тому сплата боргу одноразово та у повному обсязі фактично є неможливою та порушить права дітей на прожитковий мінімум їх утримання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що суду першої інстанції були надані належні докази хвороби члена сім'ї боржника, що підтверджують наявність об'єктивних підстав для задоволення поданої заяви. При цьому судом вказані письмові доказ не розглядались, оскільки суд не навів в мотивувальній частині судового рішення відповідних висновків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» - Тарасенко Ю.Д. просив відмовити в задоволенні поданої заяви, посилаючись на її необґрунтованість та тривалість часу, протягом якого боржником не вчинялись дії для погашення заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» задоволено. З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» стягнуто 4125,97 грн. в рахунок оплати за житлово-комунальні послуги та 229, 40 грн. судового збору.

02.06.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та запропоновано боржнику самостійно виконати вищевказане судове рішення у строк до 09.06.2015 року (а.с.170).

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належних доказів на підтвердження наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду заявник суду не надав. Доводи заявника про відсутність грошових коштів для добровільного погашення заборгованості не є підставою для задоволення поданої заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Виходячи із положень цієї статті розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до наданих заявником довідок з місця його роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на посаді юрисконсульта від 12 червня 2015 р., загальна суму його доходу за період січень-грудень 2014 р. становить 57541 грн., а за період грудень 2014 р. - травень 2015 р. - 28 715,40 грн. (а.с.171-172).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 174, 176).

Відповідно до наказу директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 27 січня 2014 року, ОСОБА_3, бухгалтеру бухгалтерії, надано відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_6, до досягнення трирічного віку з 01 лютого 2014 року по 16 вересня 2015 року (а.с.173).

Доказів того, що вказана відпустка є неоплачуваною, як зазначено в поданій заяві, суду надано не було.

Відповідно до наданої копії посвідчення від 20.01.2011 р. , ОСОБА_5 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.175).

Відповідно до копії посвідчення від 04.10.2012 року, аналогічний статус надано малолітньому ОСОБА_2 (а.с.179).

Відповідно до довідки з місця проживання, родина позивача, що складається з чотирьох осіб, зареєстрована та мешкає в трикімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.180).

Вищевказані докази не свідчать про наявність виняткових випадків, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення про стягнення заборгованості в розмірі 4125,97 грн. та 229, 40 грн. судового збору.

Не є таким доказом і довідка НДСЛ «ОХМАТДИТ» від 22.05.2013 р. про те, що ОСОБА_2 знаходився з 24.04.2013 р. на лікуванні, а також висновок ЛКК №503 від 18.11.2013 р., дійсний до 18.11.2018 р., про те, що наявне у дитини захворювання є підставою для отримання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства віком до 18 р. (а.с. 177, 178).

Як пояснив ОСОБА_5 в судовому засіданні, розмір вищевказаної допомоги становить приблизно 900 грн. на місяць.

Враховуючи обставини справи, розмір заборгованості, яка стягнута за судовим рішенням та строк, протягом якого боржник мав можливість його виконати в добровільному порядку сплачуючи по 300 грн. з моменту набуття судовим рішенням законної сили та до повного погашення боргу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви.

Ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року є законною і обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/10150/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.