АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3496/15 Головуючий 1 інст. - Маслов М.І.
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Бобровського В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказував, що 26 березня 2010 року між відповідачами та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за яким відповідачі отримали 27 200 доларів США із зобов'язанням повернення грошових коштів не пізніше 26 березня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язання також укладено і договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Зобов'язання за договором позики ОСОБА_1, ОСОБА_2 не виконали. Він звернувся до кредитора ОСОБА_4 та виконав зобов'язання відповідачів, тому до нього перейшло право вимоги за договором позики. Рішенням суду від 17 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, з відповідачів солідарно на його користь стягнуто 215 402 грн. в рахунок погашення основного боргу та 30 000 грн. в рахунок погашення неустойки. Через невиконання відповідачами зобов'язань, рішенням суду також стягнуто на його користь з відповідачів 3% річних в сумі 5 116,42 грн. На підставі ст.. 33 ЗУ "Про іпотеку", вважає, що слід звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів із квартири з урахуванням вчасного повідомлення іпотекодержателя боржників про добровільне виселення.

Тому, ОСОБА_3 просив суд в рахунок задоволення своїх вимог до відповідачів на суму 253 216,04 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом надання йому права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою Договором про задоволення вимог іпотеко держателя від 26 березня 2010 року в розмірі 330 000 грн. Надати йому право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_2) до КП "Харківське міське БТІ", Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань. Виселити відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. Передати предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 на суму 253 216,04 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, шляхом застосування визначеної ст.. 38 ЗУ "Про іпотеку" процедури продажу шляхом надання іпотеко держателю ОСОБА_3 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час продажу. Надано ОСОБА_3 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_2) до КП "Харківське міське БТІ", Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань. Виселено відповідачів з квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки. Передано предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в управління позивача на період до його реалізації за визначеною ст.. 38 ЗУ "Про іпотеку" процедурою продажу. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за ціною, встановленою товарознавчою експертизою; а у задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявники посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначають, що реалізація предмета іпотеки повинна здійснюватися шляхом його реалізації з прилюдних торгів за ціною, визначеною товарознавчою експертизою, а саме, за дійсною ринковою вартістю квартири з метою погашення боргу перед позивачем та отримання залишків коштів для купівлі іншого житла. Крім того, висновок суду про їх виселення є передчасним, оскільки вони не заперечують проти реалізації предмета іпотеки, перешкод для цього не чинять, наразі іншого житла не мають.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявної непогашеної заборгованості відповідачів перед позивачем та права останнього звернути стягнення на предмет іпотеки.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 укладено договір позики, який зареєстрований нотаріусом ХМНО. За умовами договору позики відповідачі отримали 27 200 доларів США із зобов'язанням солідарного їх повернення в строк до 26 жовтня 2011 року (а.с.10).

На забезпечення виконання договору позики між 26 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 укладено також договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до акту прийому-передачі коштів від 20 вересня 2010 року ОСОБА_3 прийняв виконання обов'язку боржника перед кредитором, сплатив грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 638 402,24 грн. та набув прав первісного кредитора відносно боржників, відповідачів. (а.с.11).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання за договором ОСОБА_1, ОСОБА_2 належним чином не виконали.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України "Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 215 402 грн. в рахунок погашення основного боргу та 30 000 грн. в рахунок погашення неустойки (а.с.12-15). Крім того, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних в розмірі 5 116,42 грн. (а.с.22).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положення статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 36 цього ж Закону визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому ст. 37 цього ж Закону або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст. 38 цього ж Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Виходячи з наведеного та у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК суд повинен розглядати питання можливості застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в ч. 1 ст. 38, абз. 4 ч. 1 ст. 39 ЗУ " Про іпотеку" і будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч. 5 ст. 38).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 цього ж Закону у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 цього ж Закону вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Згідно до ч. 3 ст. 37 цього ж Закону іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Матеріали справи свідчать, що сторонами узгоджена сума предмету іпотеки у розмірі 330 000 грн. (а.с.23).

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у пункті 42 судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедурні продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Крім того, згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом.

При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто звернення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: