АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.,

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

при секретарі - Ачкасовій О.Н.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Усатого С.М.

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року

по справі за поданням державного виконавцяОктябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Бойка О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Бойка О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 - відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодився начальник Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Усатий С.М. та оскаржив її в апеляційному порядку.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що судом не враховано ту обставину, що в матеріалах справи наявні всі підтверджуючі документи, якіб свідчили про проведену роботу державного виконавця та про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга начальника Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Усатого С.М. до задоволення не підлягає.

Як, вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду справи в апеляційному суді, боржник ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії НОМЕР_1.

Відповідно до вимог ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Постановлюючи ухвалу про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів, що боржник злісно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції за наступних обставин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження № 31485588 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини аліментів в розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку, шомісячно, до досягнення повноліття дитиною.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України«Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» , зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник навмисне ухиляється від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Сам по собі факт не виконання боржником свого обов'язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення - державним виконавцем теж суду не надано.

Суд першої інстанції вірно встановив, що державним виконавцем не вчиннено всіх дій передбачених Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на погашення боргу, та дійшов вірного висновку, що сам факт неявки до державного виконавця на його вимогу, не може свідчити про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язання, оскільки суду не було надано доказів того, що боржник належним чином отримував даний виклик.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Спір вирішено на підставі наданих сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та процесуального законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для прийняття колегією суддів рішення щодо скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Усатого С.М.- відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ____________ О.О. Буленко

Судді: ___________ С.М.Бондаревська ____________А.І.Дорош