У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Василевича В.С.

Суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю відповідачки ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

представника ПАТ «УкрСиббанк» Нестерука Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду від 18 грудня 2014 року даний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року в сумі 11072 доларів США 32 центи, що еквівалентно 174709 грн. 11 коп., та пені у розмірі 3323 грн. 56 коп., судові витрати - 1481 грн. 75 коп. та 298 грн. 58 коп. недоплаченого судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необгрунтованість рішення через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів надання кредиту та не підтвердив це первинними документами, як того вимагає ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вважає, що судом не взято до уваги вимоги ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року, а тому подана позивачем в якості доказу довідка - розрахунок не підтверджує позовних вимог, оскільки не оформлена належним чином.

Доводить, що вказана довідка - розрахунок заборгованості містить неправильні відомості щодо періоду розрахунку, а саме: позивачем не враховано вимог п.1.3.1. узгодженого між сторонами кредитного договору, який передбачає, що нарахування процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу.

Звертає увагу на помилковість висновку суду про те, що збільшення періоду сплати відсотків з 01 по 20 число є таким, що не збільшує відповідальності позичальника та поручителя та вважає, що такий висновок суперечить умовам договору поруки.

Стверджує, що місцевий суд, в порушення вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, не врахував вимог закону щодо шестимісячного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя.

По наведених підставах просить рішення в частині солідарного стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове про відмову ПАТ «УкрСиббанк» в позові до неї, стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь судові витрати в сумі 890 грн. 16 коп.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ПАТ «УкрСиббанк» не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та надуманими, а рішення таким, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачка не надала належних та допустимих доказів які б свідчили про неправомірність нарахування процентів та пені, які нараховувались відповідно до умов кредитного договору, а тому безпідставними є твердження щодо додавання до періоду розрахунку процентів 1 дня, а тим більше додавання по 1 дню до кожного розрахункового періоду за весь період користування кредитними коштами.

Зазначає, що збільшення строку сплати процентів не пов'язане з періодом нарахування процентів, а тому посилання відповідачки на дану обставину не підтвердені зібраними у справі доказами.

Звертає увагу, що не відповідають дійсності посилання відповідача щодо пропуску банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки банком виконані всі умови кредитного договору щодо зміни строку виконання зобов'язання та у встановленому порядку було направлено поручителю заяву - вимогу.

За викладених обставин просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, 26 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким остання отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 20000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 96994 грн. на споживчі цілі строком до 25 червня 2018 року (п.1.1, п.1.2 договору), зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 15 % річних (а.с.4-10).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 26 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №213999 (а.с.12-13).

Через порушення ОСОБА_4 зобов'язань щодо виконання умов договору, утворилась загальна заборгованість в розмірі 11072 доларів США, 32 центи, що еквівалентно 174709 грн. 11 коп, та пені у розмірі 3323 грн. 56 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 порушила взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення з боржника та поручителя солідарно.

Такий висновок відповідає вимогам ст.526, ст.536, ст.546, ст.553, ст.1050, ст.1054 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність наданої позивачем довідки - розрахунку заборгованості вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 року, не заслуговують на увагу.

Відповідно до встановлених ст.10, ст. 60 ЦПК України засад змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачка не довела обставин, якими вона обґрунтовує вимоги про припинення договору поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З наданого банком розрахунку заборгованості, вбачається, що графік внесення коштів порушувався, але заборгованість частково погашалась, тому немає підстав вважати, що з урахуванням, встановлених законом строків, порука припинилась.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неправильність наданих позивачем розрахунків заборгованості, оскільки ОСОБА_1 не зазначає конкретної суми заборгованості, яка насправді, на її думку, існує.

Не являються підставними доводи апеляційної скарги про неврахування судом збільшення обсягу відповідальності поручителя. Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності є підставою для припинення поруки. Висновок суду з цього приводу є правильним. Зміна періоду сплати відсотків з 01 до 20 число не є збільшенням обсягу відповідальності позичальника та поручителя. Навпаки, такі зміни кредитного договору зменшують кількість днів, за які можливе нарахування пені за кредитним договором у разі порушення строків сплати процентів.

Покликання в апеляційній скарзі на неправильність обрахування позивачем пені за весь період заборгованості спростовуються наявністю в матеріалах справи розрахунку пені, долученого банком до позовної заяви.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1. ст.307, ст.308, ст.ст.313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.