У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, на ухвалу Рівненського міського суду від 04 березня 2015 року в справі за заявою представника позивача - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 березня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову.

У поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 покликався на її незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вказував, що відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивачем не наведено відомостей про майно та банківські рахунки відповідача, на які необхідно накласти арешт, однак не врахував, що вказана інформація є банківською таємницею і може бути отримана лише судом.

Доводив, що суд не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Стверджував, що судом не враховано, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не виконує свої обов'язки за трудовим договором шляхом виплати компенсації позивачу за невикористану відпустку, а тому вважав, що існує вірогідність того, що вона намагатиметься відчужити належне їй нерухоме майно або зняти кошти з рахунків, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Просив ухвалу Рівненського міського суду від 04 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити заяву позивача про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явилися і причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов, місцевий суд виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому та ним не наведено доказів про вчинення відповідачем дій,

___________________________________________________________________________________________________

Справа №569/3397/15-ц Головуючий в суді І інст. - Крижова О.Г.

Провадження № 22-ц /787/913/2015р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду у разі прийняття його на користь позивача.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, що беруть участь в справі, суд може забезпечити позов на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, даних в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Одночасно з поданням позову відповідна заява з наведенням мотивів забезпечення позову від представника позивача надійшла до канцелярії місцевого суду (а.с.19-20).

Відповідно до п.4 згаданої Постанови № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на суть заявлених позовних вимог та характер виниклих спірних правовідносин сторін, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом двох років з часу припинення трудових відносин між сторонами в 2013 році та на час звернення в березні 2015 року до суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не здійснила з позивачкою ОСОБА_2 повний розрахунок при її звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, клопотання про забезпечення позову, який випливає з трудових відносин виниклих між сторонами, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідачки та її банківські рахунки ґрунтується на законі.

Посилання місцевого суду на незазначення позивачем реквізитів банківських рахунків відповідача та індивідуальних ознак і вартості майна не може бути перешкодою для забезпечення позову, оскільки ці обставини можуть бути встановлені на стадії виконання ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з порушенням вимог статей 151-153 ЦПК України, а тому її слід скасувати та ухвалити нову ухвалу про задоволення клопотання про забезпечення позову.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, 312-315, 317, п.2 ч.1 ст. 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 04 березня 2015 року про відмову в забезпеченні позову скасувати.

Забезпечити позов ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на виявлене рухоме і нерухоме майно та кошти на банківських рахунках ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1, в межах ціни позову на суму 49045,23 грн.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: