Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/6596/13 Головуючого у І інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/2832/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору б/н від 21 жовтня 2005 p., укладеного, з одного боку - фізичною особою від імені ОСОБА_3, з другого боку - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з тих підстав, що вона фактично його не укладала, так як не заповнювала та не підписувала, кредитних коштів не отримувала. Отже, у неї взагалі не було волевиявлення на укладення такого договору. Крім того, вказувала, що зазначені в договорі деякі відомості про неї вказані невірно.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійним з моменту укладення кредитний договір б/н від 21 жовтня 2005 p., укладений з одного боку - фізичною особою від імені ОСОБА_3, з другого боку - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп.; витрати по сплаті за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 2350 грн. 08 коп., а всього - 2694 грн.18 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2н-112/2208 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2005р. в розмірі 6073,05 грн. та судові витрати в сумі 45,37 грн.

За заявою ОСОБА_3 05.03.2008р. судовий наказ № 2н-112/2208 було скасовано.

18.09.2013р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» знов звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором б/н від 21.10.2005р.

06.11.2013р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним цього кредитного договору, в якому вказувала, що не мала волевиявлення на укладення кредитного договору, та, відповідно, кредитний договір б/н від 21.10.2005р. з Приватбанком не укладала, заяву позичальника не заповнювала та не підписувала, грошей не отримувала.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 42-14 від 25 березня 2014 року рукописно-цифровий текст, яким заповнені графи оригіналу заяви на отримання кредитної картки з лімітом у сумі 3900 грн., заповненої 21.10.2005р. від імені ОСОБА_3, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_3, що міститься у графі "Підпис" оригіналу заяви позичальника виконано не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису ( а.с. 127-133).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що банком не надано доказів на спростування висновку судової експертизи. Установивши відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на укладення кредитного договору, суд дійшов висновку про визнання його недійсним відповідно до ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується із його висновками з огляду на таке.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Встановивши, що підпис від імені ОСОБА_3 у графі "Підпис" у оригіналі заяви на отримання кредитної картки б/н від 21.01.2005р. та сам рукописний текст заяви виконано не ОСОБА_3, а іншою особою, зокрема, підпис виконано не нею, але з наслідуванням її підпису, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання такого договору недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір не потрібно визнавати недійсним, бо він є неукладеним.

З цього приводу суд першої інстанції правильно визнав, що договір укладено в письмовій формі, він є підписаним, хоча і не ОСОБА_3, але іншою особою, Банк наполягає в іншій цивільній справі на стягненні коштів на підставі цього договору, тому він є оспорюваним, і, відтак, підлягає визнанню недійсним за позовом особи, до якої спрямовані вимоги про його виконання, зокрема, повернення коштів та інших нарахованих платежів.

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на порушення при проведенні експертизи науково-методичних рекомендацій щодо вимог до вільних зразків, будь-яких інших доказів на спростування експертних висновків не надав. Натомість, експерту вистачило тих об»єктів, які надані для проведення експертного дослідження, на підставі яких було зроблено однозначний висновок про заповнення рукописного тексту заяви позичальника та вчинення під нею підпису не ОСОБА_3, а іншою особою.

З огляду на викладене, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.