АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/72/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9 про визнання удаваними договорів дарування та визнання фактично укладеними договорів купівлі-продажу, визнання майна спільним майном подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_9 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10, який підтримав доводи апеляційної скарги, також ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_11, які також підтримали доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_7 представника її інтересів адвоката ОСОБА_12, які заперечували на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9 про визнання удаваними договорів дарування та визнання фактично укладеними договорів купівлі-продажу, визнання майна спільним майном подружжя.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 10.11.1988 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_8. 13.10.2011 року шлюб між ними за рішенням суду було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку.

В період шлюбних стосунків та ведення спільного господарства до початку 2010 року за спільні кошти подружжям набуто:

- 3/5 частини житлового будинку літ. А з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2006 року;

- земельну ділянку площею 389 кв. м. по АДРЕСА_2 згідно державного акту від 21.02.2008 р.;

- будинок літ. «Б-1» по АДРЕСА_2 на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2008р.;

- гараж АДРЕСА_3;

- автомобіль «Опель» 1,8, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1;

- житловий будинок та земельна ділянка 0,2012 га. в с. Боровиця Чигиринського району.

Власником усього спільного майна зареєстрований відповідач, який не визнає за позивачкою право на половину спільно нажитого майна та вчиняє дії щодо його відчуження.

Житловий будинок та земельну ділянку в с. Боровиця відповідач набув у власність за договорами дарування від 19.05.2008 року, які були удаваними та вчиненими для приховання договорів купівлі-продажу даного майна, в дійсності продавцю ОСОБА_9 були сплачені спільні кошти за дане майно, про намір продажу майна подружжя дізнались з оголошення про продаж за 10000 доларів США. Крім того, сторони є співвласниками по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва органу приватизації, за погодженням сторін дане майно також можливо врахувати при поділі спільно нажитого майна.

На підставі наведеного, ст. ст. 69-70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 215,235 ЦК України, позивачка з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просила суд визнати договір дарування жилого будинку від 19.05.2008 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєстрований в реєстрі №1773 та договір дарування земельної ділянки від 19.05.2008 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєстрований в реєстрі за №1775, що посвідчені приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу ОСОБА_13, і які розташовані по АДРЕСА_4, удаваними та такими, що приховують під собою договори купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7:

- Будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_2, яке складається з 3/5 частини житлого будинку А-1 з прибудовами, житлого будинку «Б-1» з мансардою «МС» та надвірних споруд, вартістю 584824 грн.;

- земельну ділянку площею 389 кв.м. для будівництва та обслуговування житлого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 вартістю 227176 грн.;

- житловий будинок з земельною ділянкою, розташовані по АДРЕСА_4, вартістю 63329 грн.;

- гараж АДРЕСА_3,- на землях Черкаської міської ради в м. Черкаси, вартістю 41983 грн.;

- автомобіль OPEL ZFFIRA д/н НОМЕР_1, 2008 року випуску вартістю 96000 грн., а всього майна на суму 1013312 грн..

Поділити спільне сумісне майно подружжя порівну, виділивши ОСОБА_7 майна на суму 506656 грн..

Визнати за ОСОБА_7 право власності та виділити в натурі: за другим варіантом висновку судової будівельно - технічної експертизи, як першому власнику:

- частину жилого будинку «Б-1» з мансардою «МС», загальною площею 87,1 кв.м. АДРЕСА_2, що складає 49/100 частини жилого будинку, яка на 0,6 кв.м менше ідеальної частки в жилому будинку та разом з надвірними спорудами менше ідеальної частки в одиницях вартості по будинковолодінню на 23971 грн., вартістю 268441 грн.

- частину земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею 127 кв.м. в межах, вказаних у додатку 6, що на 67,5 кв.м. менше ідеальної частки та в грошовому вираженні складає 39420 грн. компенсації, вартістю 74168 грн..

- гараж АДРЕСА_3 на землях Черкаської міської ради в м. Черкаси, вартістю 41983 грн.;

- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8, вартістю 99544 грн., а всього майна на суму 484136 грн..

- Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію в сумі 22520 грн..

Відповідачу виділити в натурі та залишити у власності:

- 3/5 частини житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд, частину жилого будинку Б-1, розташованих в АДРЕСА_2, як другому власнику по другому варіанту експертного висновку, вартістю 316383 грн.;

- частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані в АДРЕСА_2, як другому власнику за другим варіантом розподілу, вартістю 153008 грн.,

- жилий будинок з земельною ділянкою, розташований в АДРЕСА_4,

- автомобіль OPEL ZFFIRA д/н НОМЕР_1 2008 р.в. вартістю 96000 грн., а всього спільного майна подружжя на суму 628720.

В лютому 2013 року ОСОБА_8 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_9 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя

Вказував, що по житловий будинок та земельна ділянка в с. Боровиця, Чигиринського району, Черкаської області набута ним безоплатно за договором дарування, отже не відноситься до спільної сумісної власності подружжя.

Також не відноситься до спільної сумісної власності подружжя і земельна ділянка площею 389 кв.м. по АДРЕСА_2, надана йому в особисту власність в порядку приватизації.

ОСОБА_8 не заперечує факту придбання за спільні кошти подружжя 3/5 частини житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд, яке розташоване на ділянці 389 кв.м., а також будівництва на даній ділянці за спільні кошти житлового будинку «Б-1».

При поділі даного майна вважає необхідним врахувати те, що ним після припинення шлюбних стосунків в березні 2008 року за рахунок власних особистих та позичених коштів здійснювались значні витрати по закінченню будівництва та облаштування будинку Б-1 на суму 760 987 грн., поліпшення житлового будинку літ. «А-1» на суму 48 163 грн., вказані кошти сплачувались в період з 02.03.2008 року по 01.02.2013 рік за роботи в період з 02.03.2008 року по 30.12.2011 рік за договором підряду № 0103/08 від 01.03.2008 року з договором про внесення змін від 02.09.2010 року.

Автомобіль був придбаний в грудні 2009 року після припинення шлюбних стосунків за особисті кошти відповідача.

На підставі наведеного, ОСОБА_8 з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просив суд визнати за ним право власності на жилий будинок та земельну ділянку 0,2012 га. в с. Боровиця, Чигиринського району, Черкаської області автомобіль OPEL ZAFIRA 2008 р.в., д.н. НОМЕР_1, земельну ділянку 389 кв. м. по АДРЕСА_2, 923/1000 будинку літ. «Б-1» з мансардою по АДРЕСА_2, 764/1000 3/5 будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_2 та ? частину відповідних надвірних споруд по АДРЕСА_2, визнати право власності за позивачкою на гараж АДРЕСА_3, 77/1000 будинку літ.Б-1 та 236/1000 3/5 будинку літ.А-1 по АДРЕСА_2 та ? частину відповідних надвірних споруд по АДРЕСА_2, стягнути з відповідача грошову компенсацію 54017 грн., що складає різницю вартості автомобіля 96000 грн. та гаражу 41983 грн., не брати до розподілу спільної сумісної власності 1/3 частку відповідача у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2013 року позов ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Визнано договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_4 зареєстровані 19.05.2008 р. та договір дарування земельної ділянки площею 0,2012 га. по АДРЕСА_4 удаваними правочинами, які вчинені для приховання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,2012 га. по АДРЕСА_4, укладених 19.05.2008 р. між ОСОБА_9 як продавцем та ОСОБА_8 як покупцем.

Визнано спільними сумісним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 3/5 частини житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_2 з прибудовами а1, а, з надвірними спорудами - сарай «Г», колонка №4, трубопровід №4а, огорожа №2,№3, хвіртка №6, вигрібна яма, а також житловий будинок з мансардою літ.Б-1, земельну ділянку площею 389 кв.м. по АДРЕСА_2, житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,2012 га по АДРЕСА_4, гараж АДРЕСА_3, автомобіль OPEL ZFFIRA д/н НОМЕР_1 2008 р.в., загальною вартістю 1013312 грн., власником яких зареєстрований ОСОБА_8, та поділити спільне майно подружжя на засадах рівності по 506656 грн. кожному.

Визнано право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 3/10 частині кожному житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_2 з прибудовами а1,а, по ? частині кожному житлового будинку з мансардою літ. «Б-1» по АДРЕСА_2, по ? частині кожному надвірних споруд - сарая «Г», колонки №4, трубопроводу №4а, огорожі №2, №3, хвіртки №6, вигрібної ями по АДРЕСА_2 вартістю по 292412 грн. кожному.

Визнано право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по ? частині кожному земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 389 кв.м. вартістю 113588 кожному в межах згідно державного акта, виданого 21.02.2008 року ОСОБА_8 на підставі рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007 р.

Визнано право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,2012 га. по АДРЕСА_4 вартістю 63329 грн. та автомобіль OPEL ZFFIRA д/н НОМЕР_1 2008 р.в. вартістю 96000 грн., загальною вартістю 159329 грн.. Визнано право власності ОСОБА_7 на гараж АДРЕСА_3 вартістю 41983 грн..

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за різницю вартості виділеного майна подружжя в сумі 117346 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що дане рішення є незаконним, не відповідає обставинам справи, просить його скасувати в частині визнання за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 права власності на будинок літера «Б-1» по АДРЕСА_2. Визнати ОСОБА_6 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Обговоривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова палата вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_6 проживає в сусідньому для сторін будинку АДРЕСА_5, 57/400 частин якого належить їй на праві власності в порядку спадкування.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2013 року позов ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Проведено розподіл спільного сумісного майна між бувшим подружжям, в тому числі і житлового будинку з мансардою літ. «Б-1» по АДРЕСА_2. За кожною із сторін визнано право власності по ? частині вказаного будинку (ар. спр. 226 -235 т.2).

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2013 року дане рішення суду залишено без змін (ар. спр. 121 -126 т.3).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2013 року залишені в силі рішення попередніх інстанцій.

ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на рішення по даній справі лише в листопаді 2014 року, просила скасувати останнє в частині визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 права власності по ? частині житлового будинку літ. «Б-1» по АДРЕСА_2 та ухвалити нове, яким відмовити у визнанні за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 права власності на вказаний будинок.

Одночасно просила визнати її по справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Згідно з ч.6 ст. 36 ЦПК України з питання залучення або допуску до участі в справі третьої особи суд постановляє ухвалу.

Встановлено, що ОСОБА_6 участі в суді першої інстанції по даній справі не приймала, ніякого відношення до створення спільного майна сторін вона не має і тому не може бути залучена в якості третьої особи, тим більше, що таке не передбачено діючим законодавством на стадії апеляційного розгляду, в зв'язку з чим зазначене клопотання ОСОБА_6 на окреме обговорення і не виносилося.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 оскаржує рішення суду по даній справі в частині визнання за кожною із сторін права власності на ? частину житлового будинку літ. «Б-1» з тих підстав, що цей будинок порушує її права як власника сусіднього домоволодіння, що підтверджується висновком №9/14/ буд. Експертного будівельно - технічного дослідження від 07 жовтня 2014 року, проведеного ТОВ «Контакт -Сервіс».

Згідно останнього розташування житлового будинку літ. «Б-1» на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 не відповідає вимогам Державних будівельних норм (ДБН) України, а саме не відповідає ДБН 360-92 «Планування і забудова міських та сільських поселень » протилежна відстань між зовнішньою стіною житлового будинку літ. «Б-1» ( в домоволодінні АДРЕСА_2) та зовнішньою стіною житлового будинку в домоволодінні АДРЕСА_5, яка повинна становити не менше 10 метрів, в той час, як згідно з обмірами в натурі ця відстань дорівнює 3,79 м..

Існуюча відстань між стіною житлового будинку літ. «Б-1» до огорожі між домоволодінням АДРЕСА_2 становить, 0,44 м., хоча таку (для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції) слід приймати не менше 1,0 м.. І атмосферні води з системи водовідведення житлового будинку літ «Б-1» під час опадів попадають на земельну ділянку АДРЕСА_5, що порушує вимоги п. 3.25 тих же ДБН - 360-92, де вказано, що повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно - технічних заходів, які перешкоджають стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

В зв'язку з недодержанням ОСОБА_8 вказаних норм ДБН при будівлі будинку літ. «Б-1» по АДРЕСА_2 за результатами її (ОСОБА_6) розгляду апеляційної скарги на рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 19 червня 2008 року про визнання за ОСОБА_8 права власності на самочинно збудований житловий будинок з мансардою літ. «Б-1» по АДРЕСА_2,- останнє скасовано рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 жовтня 2013 року і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визнання права на самовільне будівництво відмовлено. І це є другою підставою в апеляційній скарзі ОСОБА_6, з яких, вона вважає, скарга підлягає до задоволення.

Із справи вбачається, що на території будинковолодіння АДРЕСА_2 з кінця 1980-х років існувала прийнята в експлуатацію будівля літньої кухні літ. «Б» з розмірами 4,85 х 9,90 м..

Після перебудови ОСОБА_8 у 2007 році на приватизованій земельній ділянці площа житлового будинку «Б-1» становить7,62х12,25 м. , при цьому розміри будівлі літньої кухні не змінилися, але площа забудови збільшена шляхом добудови до існуючої будівлі прибудов. При цьому межі від будинку до земельної ділянки по АДРЕСА_5,- не мінялися (ар. спр.16-22;29 т.1).

Згідно висновку № 144 - буд. від 16.04.2008 року експертного дослідження ТОВ «Контакт - Сервіс», яке проводилось по справі за позовом ОСОБА_8 до Управління архітектури та містобудування виконкому Черкаської міської ради про визнання права власності на самовільне будівництво, розташування будівлі на земельній ділянці по відношенню до інших будівель і споруд та меж земельної ділянки не порушує вимог ДБН України 360-92 «Планування та забудова міських та сільських поселень»,- конструктивні елементи самовільно перебудованої та добудованої будівлі виконані з урахуванням діючих будівельних норм і правил.

Враховуючи наведений висновок експерта, відсутність даних щодо порушення прав інших осіб, судом і було ухвалено рішення від 19 червня 2008 року по вищевказаній справі про задоволення вимог ОСОБА_8.

Згідно згаданого вище доданого до апеляційної скарги ОСОБА_6 висновку експертного дослідження №9/14/буд. від 07 жовтня 2014 року, проведеного тим же спеціалістом тієї ж організації - Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт - Сервіс», розташування житлового будинку літ. «Б-1» в будинковолодінні АДРЕСА_2 не відповідає вимогам ДБН -360-92 стосовно відстані між зовнішньою стіною будинку літ. «Б-1» та зовнішньою стіною житлового будинку по АДРЕСА_2/2 в м. Черкаси, що має бути не менша 10 м. (а на момент обміру дорівнює 3,79 м.), існуючої відстані між стіною будинку літ. «Б-1» до огорожі між будинковолодіннями № 170/2 АДРЕСА_2, що менше 1 метра і відносно влаштування необхідних інженернотехнічних заходів щодо перешкоджанню стіканню атмосферних опадів з покрівель і карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Однак ні апелянт ОСОБА_6 ні її представник належним чином не довели чи впливають і як саме (впливають) вказані порушення ДБН -360-92 (якщо, дійсно, мають місце) на вирішення майнового спору між сторонами по даній справі щодо розподілу спільного нажитого майна між бувшим подружжям, і чи можуть такі розглядатися як беззаперечні докази неправомірного розподілу нерухомого майна і саме житлового будинку літ. «Б-1» між ОСОБА_7 і ОСОБА_8.

На підтвердження своїх доказів апелянт ОСОБА_6 навіть зазначила, що відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України вказаний будинок підлягає до знесення як такий, що порушує її права як власника сусіднього домоволодіння.

Проте в даному випадку така заява є безпідставною.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Тобто вказана норма не дозволяє безумовний знос самовільного будинку в разі суттєвих порушень будівельних норм.

Як вбачається із справи, ОСОБА_8 неодноразово звертався до ОСОБА_6 із пропозиціями і в письмовій формі погодити йому, як стверджував, незначні відступи від будівельних норм, а саме відстань від виступних конструкцій будинку літ. «Б-1» до межі з її (ОСОБА_6), земельною ділянкою, що становить 0,85 м., та відстань у 5, 8 м. від виступних конструкцій будинку «Б-1» до підсобної будівлі на її земельній ділянці, - тобто такі відступи від ДБН, на які вказує експерт у висновку від 07.10.2014 року і на які посилається апелянт.

При цьому ОСОБА_8 наголошував на можливості вирішенні «вказаних незручностей», в тому числі і заводнення земельної ділянки ОСОБА_6, шляхом переговорів та встановлення розумної компенсації в грошовому еквіваленті. Задовільнити вказане клопотання (пропозицію) ОСОБА_8 ОСОБА_6 відмовилася, оскільки він так і не вирішив питання щодо компенсації їй (в тексті «мені») спричинених незручностей, як зазначала в апеляційній скарзі на рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 19 червня 2008 року.

Наведене, на думку колегії, вказує на можливість вирішення виниклих між власниками сусідніх будинків означених питань шляхом компенсаційних виплат, і, таким чином, свідчить про необґрунтованість наведених апелянтом доводів щодо скасування судового рішення, яке залишено в силі апеляційною і касаційною інстанціями (про що вище наголошувалось).

Крім того, необхідно зазначити, що ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року скасовано рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 жовтня 2013 року, яким скасовано за апеляційною скаргою ОСОБА_6 рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 19.06.2008 року про визнання за ОСОБА_8 права власності на самочинно збудований житловий будинок з масандрою літ. «Б-1» і справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Після цього ухвалою судової колегії від 04.11.2014 року по вищевказаній справі - за позовом ОСОБА_8 до Управління архітектури та містобудування виконкому Черкаської міської ради про визнання права власності на самовільне будівництво, - призначена судова будівельно - технічна експертиза для з'ясування відповідності самочинно побудованого ОСОБА_8 житлового будинку літ. «Б-1» по АДРЕСА_2 державним будівельним нормам з врахуванням розташування інших будівель і споруд на земельній ділянці по АДРЕСА_2, так і на земельній ділянці по АДРЕСА_5.

За таких обставин, на думку судової колегії, передчасною є вимога про скасування рішення суду по даній справі в частині визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 права власності по ? частині за кожним та житловий будинок літ. «Б-1» по АДРЕСА_2.

Враховуючи наведене, судова палата вважає, що рішення суду відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2013 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :