У х в а л а

іменем україни

4 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів та стягнення грошових сум за договорами, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з указаним позовом. Зазначала, що 5 березня 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN76 терміном на один місяць по 5 квітня 2014 року на оформлення вкладу «Універсальний» у розмірі 10 000,00 доларів США під 12% річних. 6 березня 2014 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір №SAMDN терміном на один місяць по 6 квітня 2014 року на оформлення вкдаду «Універсальний» у розмірі 10000,00 доларів США під 12% річних. Зазначені договори були підписані нею та керуючою Вижницьким віділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, грошові кошти було передано особисто ОСОБА_2, як працівнику банку, що підтверджується складеними договорами. Після закінчення терміну дії депозитних договорів позивач звернулась до відповідача із заявою про розірвання договорів, повернення грошових коштів у розмірі 20 000,00 доларів США, однак їй було відмовлено тому, що такі депозитні договори, згідно програмних комплексів банку, відсутні та раніше не заводились, номери примірниках договорів є фіктивними, процентні ставки не відповідають діючим ставкам на дати, які вказані в договорах. Згідно листів слідчого управління УМВС України в Чернівецькій області відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України. 5 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнана потерпілою. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

Рішенням рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суди виходили з того, що письмових доказів на підтвердження внесення ОСОБА_1 грошових сум на депозитні вклади чи отримання їх працівником банку не подано, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати договори банківського вкладу укладеними, а заподіяння шкоди працівником банку при виконанні ним трудових обов'язків не доведено.

Зроблені в оскаржуваних рішеннях висновки відповідають обставинам справи і ґрунтуються на поданих сторонами доказах, оцінку яких судами проведено відповідно до положень ст. 212 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків і встановлених судами обставин не спростовують у зв'язку з чим підстави для її задоволення і скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова