Справа № 303/4722/14-ц
№ 2/303/44/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2 від 26.06.2008 року в розмірі 1 978 139,53 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 173 978,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 26.06.2023 року та з оплатою 14,00 % річних за користування кредитом. 30.01.2009 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №2. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Оскільки, відповідач постійно порушував умови укладеного договору про надання споживчого кредиту щодо зобов'язання своєчасно сплачувати на користь банку відсотки за користування кредитом протягом всього строку фактичного користування кредитом, ПАТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду, згідно якого з відповідача на користь ПАТ «УКРСИББАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2 від 26.06.2008 року, в розмірі - 1 571 725,63 гривні. 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

З метою недопущення подвійного стягнення боргу у позивача виникло право подати позов про стягнення різниці суми боргу, що залишилася нестягнутою, а саме 1 978 139,53 гривні.

В подальшому позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилається на те, що у зв'язку з донарахуванням відсотків за користування кредитними коштами за період розгляду справи в суді, а також уточненням складових частин предмету позову, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 29 жовтня 2014 року складає 150 488,36 доларів США 36 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 1 948 966,47 гривень, що є відсотками за користування кредитними коштами, та нараховані за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року, які і просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що отримувала кредит в «Укрсиббанку» і сплачує заборгованість по ньому, однак не може вказати точну суму наявної заборгованості та сплачених нею коштів. Також, зазначила, що позивач не надав доказів того, що має право на звернення з цим позовом.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 173 978,00 дол.США з кінцевим терміном повернення 26.06.2023 року та з оплатою 14,00 % річних за користування кредитом (а.с.6-11).

30.01.2009 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №2 (а.с. 15-16).

За ст. ст. 11, 16, 509, 526, 610, 611,612, 614 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. При цьому, недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору ПАТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2 від 26.06.2008 року в розмірі - 1 571 725,63 гривні. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2010 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі та 26.05.2010 року видано виконавчий лист у даній справі (а.с.24-25).

Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє позичальника від необхідності сплати відсотків за користування кредитом, оскільки зобов'язання залишається належним чином не виконаним (ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Така правова позиція викладена в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення Мукачівським міськрайонним судом рішення від 31.03.2010 року, зобов'язання за кредитним договором не виконувалося боржником, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна з сторін зобов'язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може грунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, не надала суду доказів, що нею сплачується заборгованість за договором.

Згідно довідки - розрахунку заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 150 488,36 доларів США 36 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 1 948 966,47 гривень, що є відсотками за користування кредитними коштами, та нараховані за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року (а.с. 165).

Також судом встановлено, що 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельтабанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с. 39-42).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Також відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач не оспорював в судовому порядку правомірність договору договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тому його твердження про недоведеність позивачем факту такого відступлення, факту набуття права відповідної вимоги, а, отже, і права на позов, безпідставні і не можуть бути взяті судом до уваги.

Хоч матеріали справи і не містять доказів того, що відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором, однак відповідач не був позбавлений права виконувати зобов'язання по ньому первісному кредитору. Натомість, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України не надала суду доказів того, що виконує зобов'язання первісному кредитору.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про те, що змінений позов слід задоволити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 509, 516 526, 527, 530, 551, 610, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

р і ш и в :

Змінений позов задоволити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.06.2008 року у розмірі 150488,36 доларів США (сто п'ятдесят тисяч чотиристо вісімдесят вісім доларів США тридцять шість центів), що по курсу НБУ станом на 29.10.2014 року становить 1 948 966,47 гривень (один мільйон дев'ятсот сорок вісім тисяч дев'ятсот шістдесят шість гривень сорок сім копійок).

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» судовий збір у розмірі 3654 гривні (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій