АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4139/15 Справа № 2-3465/11 Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 18 квітня 2008 року позивач та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 014/3181/147661/73, відповідно до якого банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у сумі 93060,00 доларів США строком на 84 місяці з 18 квітня 2008 року по 18 квітня 2015 року, а відповідач зобов'язалась сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,95 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. У забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором позивачем було укладено з ОСОБА_4 договір поруки від 18 квітня 2008 року, згідно п.2.2. якого ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання ОСОБА_2 боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов'язань в обсязі, заявленому банком у письмовій вимозі, протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит в розмірі 93060,00 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання виконав частково. Станом на 21 вересня 2010 року заборгованість ОСОБА_2 становить 177405,57 доларів США, що за курсом НБУ на 21 вересня 2010 року 8,4 грн. за один долар США складає 1490206,79 грн. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути на його користь з відповідачів солідарно 1490206,79 грн. та судові витрати (а.с.3-6).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Додатковим рішенням від 15 листопада 2012 року вирішено питання щодо розміру складових заборгованості стягнутих за кредитним договором, а саме: по кредиту у сумі 786036,47 грн., з відсотків у сумі 82226,34 грн., з пені у сумі 621943,98 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що банк та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, виконання якого забезпечено договором поруки, укладеного з ОСОБА_4, внаслідок невиконання умов договору з боку ОСОБА_2 виникла заборгованість, яку відповідачі мають сплатити банку солідарно.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутність відповідачів не є підставою для скасування судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи здійснено та судове рішення ухвалене судом першої інстанції у відсутність відповідачів.

Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК України змін, які набрали чинність з 30 липня 2010 року, не повідомлення судом першої інстанції будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином про час і місце судового засідання, не є для суду апеляційної інстанції підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій не можуть бути прийняті до уваги, оскільки банк має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті на підставі письмового дозволу на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2008 р. між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/3181/147661/73 (а.с.7-10), за яким ОСОБА_2 за заявою про видачу готівки (а.с.14) отримала 93060,00 доларів США під 12,95 % річних строком по 18 квітня 2015 року.

Згідно з п.1.1. кредитного договору кредит надається позичальнику за програмою «Авто в кредит», отже кредит наданий на споживчі цілі.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

18 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки (а.с. 12-13).

Згідно розрахунку банку заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 21 вересня 2010 року становить 177405,57 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 1490206,79 грн., в тому числі по кредиту у сумі 93575,77 доларів США, з відсотків у сумі 9788,85 доларів США, з пені у сумі 74040,95 доларів США (а.с.21-23).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з кредитного договору, в п.14.3. договору за прострочення грошових зобов'язань передбачена пеня у розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с.10).

Згідно розрахунку банку за невиконання зобов'язань з погашення кредиту та виплати відсотків нарахована пеня за період з 15 квітня 2009 року по 21 вересня 2010 року у сумі 74040,95 доларів США, в тому числі по кредиту у сумі 56622,11 доларів США та з відсотків у сумі 17418,84 доларів США (а.с.22-23).

Згідно з додатковим рішенням суду першої інстанції за вказаний період часу стягнуто пеню у сумі 621943,98 грн. (а.с.79).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_2, наголошуючи на необхідності зменшення розміру стягнутої пені, у зв'язку з перевищенням розміру неустойки розміру збитків, не надала суду доказів наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині є безпідставними.

Разом з тим, відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

З позовом банк звернувся до суду 12 жовтня 2010 року (а.с.4).

У зв'язку із цим відповідно до роз'яснень, викладених в п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Отже, нарахована банком пеня підлягає стягненню лише за період з 12 жовтня 2009 року.

А позовні вимоги про стягнення пені за період з 15 квітня по 12 жовтня 2009 року не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Тому, у цій частині рішення суду першої інстанції та додаткове рішення підлягають зміні шляхом зменшення розміру стягнутої пені в межах строку позовної давності.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач при розрахунку станом на 21 вересня 2010 року розміру заборгованості за кредитним договором в гривневому еквіваленті застосував курс НБУ 1 долар США = 8,40 грн. (а.с.5).

Натомість, станом на 21 вересня 2010 року курс НБУ становить 1 долар США = 7,9192 грн. (а.с.107).

З огляду на зазначене, за період з 12 жовтня 2009 року по 21 вересня 2010 року підлягає стягненню пеня по кредиту у сумі 48626,39 доларів США та пеня з відсотків у сумі 17161,19 доларів США, а всього 65787,58 доларів США, що на 21 вересня 2010 року по курсу НБУ 7,9192 грн. за один долар США, тобто на дату нарахування банком заборгованості, становить 520985,00 грн. з розрахунку: 65787,58 х 7,9192 = 520985,00 грн.

Так само підлягає зміні рішення суду першої інстанції та додаткове рішення в частині стягнення заборгованості по кредиту та з відсотків за період з 15 квітня 2009 року по 21 вересня 2010 року.

Відповідно до курсу НБУ на 21 вересня 2010 року 7,9192 грн. за один долар США, тобто на дату нарахування банком заборгованості, розмір заборгованості за кредитом становить 741045,23 грн. з розрахунку: 93575,77 доларів США х 7,9192 = 741045,23 грн., за відсотками 77519,86 грн. з розрахунку: 9788,85 доларів США х 7,9192 = 77519,86 грн.

Тому, у цій частині рішення суду першої інстанції та додаткове рішення також підлягають зміні шляхом зменшення розміру кредиту та відсотків, стягнутих в гривневому еквіванті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року та додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2012 року змінити в частині розміру заборгованості, стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/3181/147661/7318 квітня 2008 року, зменшити розмір стягнутої суми заборгованості з 1490206,79 грн. до 1339550,09 грн., в тому числі: з кредиту з 786036,47 грн. до 741045,23 грн., з відсотків з 82226,34 грн. до 77519,86 грн., з пені з 621943,98 грн. до 520985,00 грн.

У іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез