Справа № 127/1805/15-ц
Провадження 2/127/1798/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог - ПрАТ «СК «Статус» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що 09.12.2013 року о 19.30 год. в м. Вінниці по вул. П. Комуни, ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Фольксваген» держномер НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_6 Порушуючи п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем позивача «ВАЗ 21112», держномер НОМЕР_1, внаслідок чого дані транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців. Постанова набула чинності. Оскільки відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Статус» позивач звернувся до страховика за відшкодуванням, однак отримав відмову.

Згідно висновку експерта від 24.04.2015 року №467/15-21 вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер НОМЕР_1 складає 6218,71 грн.

Також позивач зазначає, що діями відповідача ОСОБА_3 йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 20 000 грн., оскільки пошкодивши його автомобіль, відповідач почав погрожувати та намагався перекласти на нього вину. Він залишився без роботи і змушений був позичати кошти для відновлення автомобіля. Також зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки після пошкодження автомобіля він втратив клієнтів, які користувались його послугами по перевезенню (таксі) і дана упущена вигода складає 50 000 грн.

Уточнивши та збільшивши позовні вимоги (а.с. 93-94) позивач ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 22, 1166, 1172, 1188 ЦК України просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 спричинені йому матеріальні збитки задані пошкодженням автомобіля в сумі 6218,71 грн. та 615 грн. за оплату послуг експерта; з ОСОБА_6 як власника автомобіля просив стягнути 50 000 грн. втраченої вигоди; з ОСОБА_3 як особи, винної в ДТП, просив стягнути 20 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач відремонтував свій автомобіль шляхом заміни бампера, тому сума відшкодування повинна становити 6 218,71 грн. В зв`язку з тим, що внаслідок ДТП ОСОБА_5 не міг працювати таксистом, він зазнав збитків у виді упущеної вигоди. Представники повідомили, що від ПП «Інфор-М-Таксі» він отримував приблизно 15 замовлень щодня вартістю приблизно по 15 грн. і на місяць його заробіток складав 5400 грн., а на рік - 64800 грн. Враховуючи витрати на бензин, оплату замовлень, «чистим» його дохід становив 50 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань, змушений був прикладати зусиль для ремонту цього автомобіля, позичати гроші для придбання деталей і оплати послуг, а потім віддавати борги. Певний час він не міг використовувати автомобіль за призначенням і заробляти гроші на життя. Відповідно до заяви (а.с. 93) просили стягнути з ОСОБА_3, винного у ДТП, на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди; з власника автомобіля - ОСОБА_6 50 000 грн. упущеної вигоди; солідарно з обох відповідачів 6218,71 грн. - матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу і 615 грн. витрат на послуги експерта. Після ДТП позивач звертався за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, проте оскільки страхова компанія фактично припинила свою роботу вимоги до СК позивач не пред'являє і просить стягнути шкоду з відповідачів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, оскільки матеріальну шкоду позивачу має відшкодувати страхова компанія. Заперечив щодо стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, оскільки позивач продовжував використовувати свій автомобіль як таксі і збитків йому завдано не було. Розмір моральної шкоди вважає не доведеним.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 128-131).

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з'явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією завчасно та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не надавав.

Представник третьої особи - ПрАТ «СК «Статус» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи третя особа була повідомлена шляхом надіслання повісток рекомендованими листами. Суд розглянув справу у відсутність представника третьої особи на підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що станом на 09.12.2013 року автомобіль марки VolksvagenТransporter, 2003 р.в., номер кузова НОМЕР_3, держномер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с.203, 204).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за те, що 09.12.2013 року, о 19.30 год., по вул. П.Комуни в м. Вінниці ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», держномер НОМЕР_2, порушуючи п.10.9 ПДР України та рухаючись заднім ходом не, звернувся за допомогою до інших осіб та здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21112, держномер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби (а.с. 7).

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 15.01.2014 року постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п відносно ОСОБА_3 залишена без змін (а.с. 8).

Відповідальність ОСОБА_3, винного у ДТП, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Статус» №АЕ/1413123 (а.с. 9), забезпечений транспортний засіб: Volkswagen, держномер НОМЕР_2, строк дії полісу з 16.12.2012 р. до 15.12.2013 р.

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, відповідають недоговірним зобов`язальним в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глав 67, 82 ЦК України, норми Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції від 05.02.2013 року, що діяла станом на момент ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 05.02.2013 року) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Обов`язок страховика щодо страхової виплати визначений також в ст.ст. 979, 988 ЦК України, в разі несплати страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку (ст. 992 ЦК України).

Крім того, п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", а також ст. 1194 ЦК України визначено, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах

передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Представники позивача та сам позивач в судовому засіданні та в позовній заяві зазначали (а.с. 3, 14, 15), що на виконання ст.ст. 33.1.4, 35 вищевказаного Закону позивач звернувся до ПрАТ «СК «Статус» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, за зверненням позивача по даному випадку працював аварійний комісар.

Листом від 19.11.2015 року №32553 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило, що згідно інформації, що міститься в єдиній централізованій базі даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків-членів МТСБУ, за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1413123, укладеного відносно транспортного засобу марки Volkswagen, держномер НОМЕР_2, виплати страхового відшкодування не проводились і даний поліс є дійсним.

Таким чином, з моменту звернення до страхової компанії між позивачем ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Статус» виникли зобов`язальні правовідносини. Страхова сума (ліміт відповідальності) за страховим полісом АЕ/1413123 за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000 грн., що повністю охоплюється позовними вимогами.

Згідно з висновком експерта від 24.04.2015 року №467/15-21 (а.с. 69-71) під час огляду автомобіля «ВАЗ 21112», держномер НОМЕР_1, встановлено, що на даний час він частково відновлений з заміною переднього бампера та решітки радіатора, замінені деталі не фарбовані. Пошкоджений передній бампер на огляд експерту не наданий. Згідно свідчень ОСОБА_5 передній бампер був пошкоджений так, що відновленню не підлягав. Відповідно до свідчень ОСОБА_3 передній бампер мав тріщину до 4 см. Та підлягав відновленню шляхом ремонту. Так як експерт не може визначити величину пошкоджень бампера, розглядались два варіанти визначення величини відновлювального ремонту: 1 варіант - заміна переднього бампера; 2 варіант - ремонт переднього бампера. 1 варіант - вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер НОМЕР_1 складає 6218,71 грн. 2 варіант - вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер НОМЕР_1 складає 4967,13 грн.

Судом було роз`яснено право позивача пред`явити вимоги до ПрАТ «СК «Статус», проте представники позивача наполягали на відшкодуванні шкоди саме відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_6

Твердження представників позивача, що на підставі ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України саме відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3 повинні сплатити суму матеріального збитку, оскільки страхова компанія фактично не працює і не виконує зобов`язання за полісами обов`язкового страхування і таким чином порушуються права позивача, є безпідставними, оскільки судом було встановлено, що на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 31.07.2015 року (а.с. 170) «ПрАТ «Страхова компанія «Статус» не перебуває в процесі припинення, у процесі провадження у справі про банкрутство, санації.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості звернутись за захистом своїх прав до страхової компанії, яка буде належним відповідачем у такій справі. Листом від 24.09.2015 року №6/3-24/26807 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» з 03.04.2014 року втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) у зв'язку із заборгованістю по здійсненню відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 194). Однак, анулювання ліцензії не звільняє товариство від обов'язку виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами із споживачами фінансових послуг щодо виду фінансових послуг, на право провадження якого вона видана (а.с. 86).

В зв`язку з наведеними обставинами в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_3 збитків в сумі 6218,71 грн., завданих пошкодженням транспортного засобу, а також судових витрат, пов`язаних із оплатою послуг експерта, слід відмовити.

Також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з ОСОБА_6 упущеної вигоди в сумі 50 000 грн.

При цьому суд враховує характер правовідносин, що виникли між сторонами. Так, особливості правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлені ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 не є завдавачем шкоди ОСОБА_5 або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Лише той факт, що він є власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі, не покладає на нього обов`язку відшкодувати упущену вигоду (п. 2.2. Правил дорожнього руху України, п. 6 Постанови ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Крім того, досліджені докази не дають підстав вважати, що ОСОБА_5 мав би реальну можливість отримати дохід у визначеному ним розмірі (50 000 грн.) і внаслідок ДТП не отримав його. Розрахунок, що наданий позивачем, ґрунтується на довідці, виданій 26.06.2015 року (а.с. 199), проте даний розрахунок є приблизним, позивач не надав доказів щодо витрат на пальне, амортизацію автомобіля, сплату податків, витрат на поточний ремонт, а також часу, який щоденно мав би витрачатись позивачем на відновлення порушеного права, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях в зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, прикладанні додаткових зусиль і понесенні витрат для його ремонту і неможливістю тривалий час користуватись автомобілем та виконувати трудові обов`язки.

Суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково. Дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_3, оскільки ст. 22, 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції станом на 09.12.2013 року) і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень, визначених ст.ст. 23, 1167 ЦК України і враховує характер правопорушення, вчиненого ОСОБА_3, ступінь його вини, глибину душевних страждань і переживань ОСОБА_5 у зв`язку з пошкодженням його майна, а також вимоги розумності і справедливості, і вважає, що компенсація моральної шкоди в розмірі 2000 грн. буде достатньою і обґрунтованою.

Судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 05.02.2013 року, ст.ст. 23, 979, 988, 992, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: