Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 Справа №607/9862/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретарів Мандзія В.П., Паюка М.М.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

третьої особи, яка заявила

самостійні вимоги ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 листопада 2010 року на адресу Галицького районного суду м.Львова було подано заяву про скасування постанови старшого слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року про накладення арешту на майно в частині квартири за АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, та квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 Вказана заява була подана на адресу Галицького районного суду м.Львова з тих підстав, що саме Галицький районний суд м.Львова розглядав кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, і в рамках розслідування даної кримінальної справи було винесено слідчим вищезазначену постанову від 17 березня 2009 року. У своїй заяві на ім'я Галицького районного суду м.Львова позивач зазначав, що 27 жовтня 2008 року між ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого він позичив ОСОБА_12 та ОСОБА_7 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором позики грошей ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 27 жовтня 2008 року було укладено Договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_14 передав в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до договору іпотеки від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_7 передав в іпотеку майно - квартиру АДРЕСА_2. Таким чином Іпетекодержателем вказаних квартир з 27 жовтня 2008 року являється ОСОБА_1 27 грудня 2008 року громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зобов'язувалися повернути кошти, отримані в позику згідно п.1 Договору позики грошей від 27 жовтня 2008 року, однак свої зобов'язання не виконали. Позивач звернувся у м.Тернополі до нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій для задоволення своїх грошових вимог та звернення стягнення на квартири АДРЕСА_1, однак нотаріус повідомила, що жодних дій щодо цих квартир вчиняти не може, оскільки 17 березня 2009 року винесена постанова старшим слідчим СУ ГУ МВСУ у Львівській області Гелецьким В.І. в рамках розслідування кримінальної справи про накладення арешту на все майно, яке належить громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_7, в тому числі і на квартири за вищевказаною адресою. Дізнавшись про накладення арешту на квартири АДРЕСА_1, позивач звернувся до прокурора Львівської області, оскільки розслідування в даній справі було передано правоохоронним органам Львівської області, з проханням скасувати їх арешт, покликаючись на ті обставини він має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог забезпечених майном, переданим в іпотеку, зазначаючи, що стосовно ОСОБА_7 жодних кримінальних справ порушено не було. Прокурор Львівської області надіслав позивачу відповідь, що кримінальна справа, в рамках якої накладено арешт на майно, що передане в іпотеку, скерована на розгляд в Галицький районний суд м.Львова, куди була переслана скарга. 14 червня 2011 року Галицьким районним судом м.Львова постановлено вирок, яким засуджено ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до різних термінів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належало засудженим на час постановлення вироку. В перелік конфіскованого майна ввійшли і квартира за АДРЕСА_1, яка належала засудженій ОСОБА_8 та її чоловікові ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (перебувала в іпотеці). Квартира за АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7, який до кримінальної відповідальності не притягався. Про постановлений Галицьким районним судом м.Львова вирок позивач дізнався лише з повідомлення апеляційного суду Львівської області, однак, як вбачається з матеріалів кримінальної справи та постановленого вироку, Галицьким районним судом м.Львова питання щодо скасування постанови слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року та зняття арешту з квартир за АДРЕСА_1 не вирішувалося. Станом на день звернення з позовом до суду позивач не може реалізувати свого права щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечивши в такий спосіб повернення боргу за договором позики. За вказаних обставин ОСОБА_15 просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м.Львова від 14 червня 2011 року щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме квартир за АДРЕСА_1

01 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м. Львова від 14 червня 2011 року щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_16 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327; двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031; в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 р. в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_16 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №7267327 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ОСОБА_1 з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способам з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ОСОБА_1 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від ОСОБА_4 та передати ОСОБА_1 технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 404 кв.м.; витребувати від ОСОБА_7 та передати ОСОБА_1 технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м.

вересня 2014 року позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить

в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27жовтня 2008 року в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_16 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ОСОБА_1 з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ОСОБА_1 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від ОСОБА_4 та передати ОСОБА_1 технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м; витребувати від ОСОБА_7 та передати ОСОБА_1 технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м.; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8578029 від 25 березня 2009 року о 14:41:22 на підставі кримінальної справи №141-2596 від 17 березня 2009, старшого слідчого в ОВС ГУ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_18, з двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить ОСОБА_4 та є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_19 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за № 8115 від 27 жовтня 2008 року; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим номером 9099449 від 29 вересня 2009 року о 12:08:47, на підставі кримінальної справи № 141-2596 від 17 березня 2009, СУ ГУМВСУ у Львівській області, старший слідчий Гелецький В.І., з двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить ОСОБА_7 є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_19 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за №8119367 від 27 жовтня 2008 року.

В свою чергу, 19 листопада 2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19, реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавця ОСОБА_4 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_19, Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_19

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлені уточненні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у них. Просили суд їх задовольнити. Відносно позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 заперечили та просили суд відмовити у його задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися неодноразово належним чином. Будь-які відомості про неможливість їх прибуття в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що чергова неявка вказаних відповідачів не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_20 в частині позовних вимог, заявлених до ГУМВС України в Тернопільській області, про зняття арешту з квартир АДРЕСА_1, накладених слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заявлений ним позов до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою підтримав. Просив суд його задовольнити.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту підлягає до задоволення частково, а у задоволенні позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання іпотеки припиненою слід відмовити, виходячи з наступного.

27 жовтня 2008 року між ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_12 та ОСОБА_7 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19, зареєстрований в реєстрі №4190 (Т.1, а.с.10).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором позики грошей 27 жовтня 2008 року між ОСОБА_11 (Іпотекодержатель), ОСОБА_4, ОСОБА_7 (Іпотекодавці) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19, зареєстрований в реєстрі №4192. Згідно даного договору ОСОБА_4 передав в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 передав в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 (Т.1, а.с.8-9).

Пунктом 8.4. договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Позичальниками/Іпотекодавцями зобов'язань за договором позики Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно, перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язаних необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.

10 березня 2009 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19 із заявою, в якій просить передати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заяву такого змісту: «ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ставлю вас до відома, що 27 грудня 2008 року настав строк повернення позичених в ОСОБА_21 грошей в сумі 157500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн., згідно договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19 27 жовтня 2008 року по реєстру №4190. В разі несплати вами позиченої суми на протязі 30 днів приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19 за моєю заявою буде вчинено виконавчий напис» (Т.2, а.с.31).

10 березня 2009 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19 звернулась до ОСОБА_12 та ОСОБА_7 із супровідним листом, яким передає їм заяву ОСОБА_1 (Т.2, а.с.31 (на звороті)).

Як вбачається із повідомлень телеграфом, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 отримали повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19 про виконання договору позики від 28 жовтня 2008 року, однак не вчинили жодних дій щодо виконання своїх зобов'язань (Т.2, а с.32).

Як слідує з листа ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №2/8254 від 20 листопада 2014 року, згідно наявних облікових, у ході розслідування кримінальної справи №141-2596 та виділеної з неї в окреме провадження кримінальної справи №141-3097 на квартиру АДРЕСА_1 було накладено арешт, оскільки розслідуванням було встановлено, що зазначена квартира була предметом легалізації злочинним шляхом здобутих коштів. Викрадених з каси КС «Християнська злагода» та привласнених ОСОБА_8 та іншими особами. Кримінальна справа №141-2596 уже розглянута Галицьким районним судом м.Львова і вироком даного суду ОСОБА_22 та інші особи засуджені, в тому числі, за вказану легалізацію злочинним шляхом здобутих коштів, здійснену шляхом проведення фінансової операції з придбання згаданої квартири №15 (Т.2, а.с.27).

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року по справі №1-9/11 ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2,3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України та їй призначено покарання: за ч.5 ст.191 КК України - 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки з конфіскацією особистого майна; за ч.3 ст.209 КК України - 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом; за ч.2 ст.358 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.358 КК України - 6 місяців арешту; за ч.2 ст.366 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати досади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки. Згідно ст.ст.70,72 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано ОСОБА_8 покарання -12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом (Т.1, а.с.111-117).

Із змісту вироку вбачається, що одним із епізодів, за які ОСОБА_8 засуджена, є те, що 29 січня 2008 року підсудна ОСОБА_8, переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, діючи за попередньою змовою із підсудним ОСОБА_9, підсудною ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, придбала у ОСОБА_23 квартиру АДРЕСА_1 про що у цей же день був укладений відповідний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 При цьому підсудна ОСОБА_8, з метою приховування своєї злочинної діяльності, у вказаному договорі вказала, що покупцем квартири є її чоловік ОСОБА_4 У цей же день, тобто 29 січня 2008 року, підсудна ОСОБА_8 передала ОСОБА_23 за вказану квартиру частину із привласнених нею за вищевказаних обставин в складі очолюваної нею групи коштів спілки, а саме 707000 грн. Придбавши вказану квартиру, підсудна ОСОБА_24, зареєструвала її у органах БТІ на ОСОБА_4 (Т.2, а.с.60).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2012 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року залишено без змін (Т.1, а.с.119-138).

Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється, зокрема у разі конфіскації.

Відповідно до положень ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Згідно із ч.1 ст.575 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, іпотека зберігає силу, якщо право власності переходить до іншої особи,. Припинення права власності не тягне припинення іпотеки.

З проаналізованих норм Закону вбачається, що право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 перейшло до держави, яка набула статус іпотекодавця в частині вказаного нерухомого майна, яке передано в іпотеку за договором від 27 жовтня 2008 року, який укладено між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

За вказаних обставин, суд вважає, що Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та ОСОБА_4, є неналежними відповідачами по даній справі.

Згідно роз'яснення Верховного Суду України, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 (із наступними змінами), відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція чи територіальні органи Державного казначейства.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року з ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 стягнуто матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 294523,10 грн. шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4; скасовано в реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, а саме запис від 26.02.2008 року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4; визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4 (Т.1, а.с.101).

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02 січня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 серпня 2013 року скасовано частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_3. Постановлено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін (т.1, а с.103-104).

З наведеного слідує, що на квартиру АДРЕСА_1 яка на час винесення рішення в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року, перебувала в іпотеці, на підставі рішення суду було звернуто стягнення в користь ОСОБА_3 та скасовано запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4, що також підтверджує припинення його права власності на спірне нерухоме майно.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 до задоволення не підлягають, так як заявлені до неналежних відповідачів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_7 та скасовуючи арешт накладений під час розслідування кримінальної справи №141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області, суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.16 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 є Іпотекодержателем нерухомого майна та не був учасником кримінального провадження по справі №1-9/11 за обвинуваченням ОСОБА_8 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, а відтак - не має процесуального права на оскарження постанов слідчого, у тому числі про накладення арешту на майно, у порядку, визначеному КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 не виконав перед позивачем своїх зобов'язань щодо повернення отриманих в позику коштів в сумі 157 500,00 дол. США, згідно договору від 27 жовтня 2008 року. Водночас невиконання ним зобов'язань забезпечено договором іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якому покупцеві за договірною ціною, визначеною за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (ст.39 Закону України «Про іпотеку»).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 25 січня 2008 року по реєстру №871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені фактичними обставинами справи.

При цьому судом враховано, що позивач є Іпотекодержателем спірного майна з вищим пріоритетом, та у зв'язку із накладенням арешту на Предмет іпотеки позбавлений права реалізувати його з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 27 жовтня 2008 року. Право власності Іпотекодавця ОСОБА_7 щодо спірного нерухомого майна є чинним, останній не був учасником кримінального провадження по справі №1-9/11 за обвинуваченням ОСОБА_8 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, і передане ним в іпотеку майно не включене в перелік придбаного ОСОБА_8 чи іншими особами в результаті здійснення злочинної діяльності.

Частиною 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено право заставодержателя, у випадку звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За вказаних обставин, слід зняти арешт, зареєстрований першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9099449 від 29 вересня 2009 року, накладений під час розслідування кримінальної справи №141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить ОСОБА_5.

Покликання представника відповідача на застосування до вимог ОСОБА_1 строків позовної давності суд до уваги не бере, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема зверненням позивача до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19, що мало місце 10 березня 2009 року (Т.2, а.с.31), зверненням в прокуратуру Львіської області, яке 30 січня 2010 року направлено заступником прокурора Львівської області для розгляду голові Галицького районного суду м.Львова (Т.2, а.с.33), листом судді Галицького районного суду м.Львова від 11 червня 2012 року (Т.2, а.с.34), ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 11 жовтня 2013 року в справі №461/12190/13-ц (Т.2, а с.35), ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відмову у відкритті провадження у справі №607/5172/14-ц від 04 квітня 2014 року (Т.2, а.с.36).

Вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, а саме: визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_19, реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавця ОСОБА_4 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_19, Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_19, суд вважає такими, що не ґрунтуються на нормах Закону та суперечать фактичним обставинам справи, а тому не підлягають до задоволення.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ОСОБА_3 не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів недійсності Договору іпотеки, укладеного 27 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4, ОСОБА_7 (Іпотекодавці). На час укладення спірного договору ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1, та міг в повному обсязі реалізовувати своє право володіти, користуватися, розпоряджатися власністю. Обставини, встановлені обвинувальним вироком суду відносно ОСОБА_8 та інших осіб, на які вказує ОСОБА_3, мали наслідком припинення права власності ОСОБА_4 на квартиру за вищевказаною адресою. Дане нерухоме майно перейшло у власність держави, яка набула статус іпотекодавця за договором від 27 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Покликання ОСОБА_3 на те, що спірний договір іпотеки порушує його права, як особи в користь якої звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, є безпідставними, оскільки в силу ст.44 Закону «Про виконавче провадження», з урахуванням кількості потерпілих, перелік яких міститься у вироку Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 року в розмірі 822150 (вісімсот двадцять дві тисячі сто п'ятдесят) грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартируАДРЕСА_4, загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 25 січня 2008 року по реєстру №871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ОСОБА_1 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Зняти арешт, зареєстрований першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9099449 від 29 вересня 2009 року, накладений під час розслідування кримінальної справи №141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить ОСОБА_5.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська