АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: представника позивача - Ткач Ф.Г.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 21.04.2008 року між Акціонерним банком «Енергобанк», правонаступником якого є ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 укладений договір про іпотечний кредит № 22-08/КФ.

Згідно п. 1.1 Кредитного договору банк зобов'язався і в послідуючому надав позичальнику кредит у сумі 286000 грн. зі строком повернення до 20.04.2013 року на поліпшення житлових умов, за що позичальник зобов'язався сплачувати банку за користування кредитом 14 % річних. Факт надання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_1.

В порушення умов договору боржник здійснив лише часткову оплату кредиту. Таким чином, заборгованість позичальника перед ПАТ «Енергобанк» становить 278 055,55 грн..

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/648/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції: Волошин С.О.

Категорія: 19/27 Суддя - Доповідач:: Владичан А.І.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, між банком та позичальником укладено договір іпотеки № 22-08/КФ, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. за реєстровим номером 3120.

Відповідно до договору іпотеки, позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно житлового призначення - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 66,80 кв.м., житловою площею 37,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності.

Згідно п.п. 2.1.4 Договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.

А також, відповідно до п. 4.1 Договору іпотеки, набуває право на задоволений своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином).

Відповідно до оцінки суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Буковина-Експерт» станом на 31.08.2014 p., загальна вартість предмету іпотеки становить 426 450гривень.

Станом на 16.01.2015 р. сума заборгованості ОСОБА_2 по кредиту, що підлягає поверненню та заявляється банком до стягнення в судовому порядку, становить 525 897 грн. 96 коп., з яких: - заборгованість за кредитом - 278055,55 гривень; заборгованість за відсотками - 247 842,41 грн.

За приписами ст. 15 ЦКУкраїни - « Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства».

Крім того, такий спосіб захисту передбачений і п.1 ч.2. ст. 16 ЦК України, якою закріплено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту порушеного права, який передбачений договором іпотеки є визнання права власності на нерухоме майно (п. 7.3 договору іпотеки).

Враховуючи вищенаведене, товариство просило ухвалити рішення, яким в порядку звернення стягнення на майно на підставі договору іпотеки № 22-08/КФ укладеного 21 квітня 2008 року між ПАТ «Енергобанк» і ОСОБА_2, в рахунок часткового погашення боргу в сумі 525 897 гривень 96 копійок за договором про надання споживчого кредиту № 22-08/КФ від 21 квітня 2008 року, визнати за банком право власності на предмети іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Публічне акціонерного товариство «Енергобанк», інтереси якого за довіреністю представляє Ткач Ф.Г., подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що у відповідності до ч.1, 3, 5 ст. 33 Закону «Про іпотеку»: «1.У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тому виходячи з умов Договору іпотеки та приписів Закону України, банк наділений правом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того зазначає, судом не звернуто уваги на приписи ст.36 Закону України «Про іпотеку», де зазначається, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки зобов'язання за Договором іпотеки не припинились з підстав реалізації предмета іпотеки, тому банк не позбавлений права на судовий захист порушеного права щодо звернення на предмет іпотеки, та відповідно не позбавлений права на застосування декількох способів захисту при відсутності реального задоволення його умов за рахунок предмета іпотеки.

Судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відсутнє реальне виконання виконавчого напису нотаріуса, тому є хибними висновки суду першої інстанції про повну реалізацію позивачем свого права на захист порушеного права, шляхом його звернення щодо виконання і у зв'язку з цим - про безпідставність на здійснення позивачем захисту порушеного права у судовому порядку.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Енергобанк» вже в повній мірі реалізував своє право на захист порушеного права, шляхом звернення до виконання виконавчого напису нотаріуса і звернення до суду з позовом з вимогою про судовий захист одного і того ж права, яке вже захищено в інший спосіб, є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21.04.2008 року між Акціонерним банком «Енергобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Енергобанк», та ОСОБА_2 укладено Договір про іпотечний кредит № 22-08/КФ.

Згідно п.1.1 Договору про іпотечний кредит, Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 286 000 гривень, а Позичальник зобов'язався повернути кредит зі сплатою відсотків за користування Кредитом в розмірі 14 % річних в порядку, на у мовах та в строки, визначені цим Договором. Пунктом 1.2. передбачено, що Кредит надається строком погашення не пізніше 20.04.2013 р. на поліпшення житлових умов.

21.04.2008 pоку, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, між Акціонерним банком «Енергобанк» (правонаступник ПАТ «Енергобанк») та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки № 22-08/КФ, згідно якого ОСОБА_2 передає, а Банк приймає в іпотеку, в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: трьох-кімнатну квартиру (зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном), загальною площею 66,80 кв.м., житловою площею 37.20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В порушення п. 1.1, п. 2.4 та п. 5.2 Договору про іпотечний кредит, відповідач ОСОБА_2 не сплатила проценти за користування кредитом та не повернула кредитні кошти у встановлені Договором терміни, здійснивши лише часткову оплату кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 16.01.2015 року в розмірі 525897,96 гривень.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків,встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому риданням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Згідно пункту 4.2. Договору іпотеки, звернення стягнення за цим Договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчі напису нотаріуса або за рішенням суду.

24 листопада 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Мариною Олександрівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 10391, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в розмірі 370450,55 гривень.

08 грудня 2010 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Сарахмана П.М. відкрито виконавче провадження ВП № 23048137 про примусове виконання виконавчого напису № 10391.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач скориставшись своїм правом вибору способу захисту у межах та в спосіб не заборонений законом у 2010 році звернувся саме до нотаріуса за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження № 23048137 про примусове виконання виконавчого напису № 10391, виданого 24.11.2010 р. приватним нотаріусом Хоменко М. О., перебуває в стадії виконання, що вказує на проведення державним виконавцем дій, спрямованих на реалізацію предмету іпотеки, тобто триває процедура відновлення порушеного права позивача, на підставі виконавчого документа, яким є виконавчий напис нотаріуса.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про звернення стягнення, оскільки позивач шляхом звернення до виконання виконавчого напису нотаріуса реалізував своє право на захист порушеного права.

В своїй апеляційній скарзі апелянт невірно трактує норми Закону України «Про іпотеку», оскільки даним законом не передбачено повторне звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта на те, що наявність виконавчого напису нотаріуса за відсутності реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, та е позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, є обґрунтованими, однак позивач неправомірно повторно звернувся до суду за захистом свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в даному випадку іпотеко держатель має право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, в разі наявності заборгованості, позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до суду, у встановленому законом порядку, для вирішення питання про стягнення боргу.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: