Справа № 266/2497/15-ц
Провадження № 2/266/1015/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.09.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

за участі секретаря Петрухіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власником 11/25 часток будинку № 1/9 по вул. Сімферопольськой в Приморському районі м. Маріуполя, інші 14/25 часток належать сторонній особі. В його частині будинку зареєстровані він та відповідач, але фактично мешкає лише він. Відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає більше року, плату за користування житловим будинком не вносить, виїхав у вересні 2013 року з міста Маріуполя, і його місце перебування не відомо. Крім того зазначив, що він має намір оформити субсидію та не має можливості це зробити, оскільки за даною адресою зареєстрований відповідач. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач надав заяву, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи належним чином, до суду не зявився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником 11/25 часток будинку № 1/9 по вул. Сімферопольськой в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.06.2004 року по справі № 2-27/04 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6981593 від 12.04.2004р. (а.с. 5).

З довідки № 188 від 15.07.2015 року, виданої секретарем КСН «Балтійський» вбачається, що відповідач ОСОБА_2 лише зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1/9, але фактично там не мешкає та його місце проживання невідоме (а.с. 6).

За даними Донецького прикордонного загону № 23-5690 від 14.08.2015 року та головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, виїхав за межі України 22.08.2014 року через пункт пропуску «Новоазовськ». Інформації про повернення його на територію України не має, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік (а.с. 21-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Тобто судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному будинку за згодою позивача як член сім"ї, але без поважних причин там не проживає більше року. Тому суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - 11/25 часток будинку за адресою: м. Маріуполь, вул. Сімферопольська, буд. 1/9.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням 11/25 часткою будинку № 1/9 по вул. Сімферопольській в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Дзюба М. В.