АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5172/15 Справа № 201/1970/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по стягнутим аліментам, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а в 2008 році їх шлюб був розірваний та рішенням суду від 08 квітня 2009 року за позовом відповідачки з нього стягуються аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але виконавчий лист по цьому рішенню відповідачка надала виконавчій службі лише в травні 2013 року та з грудня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по його примусовому виконанню з вирахуванням заборгованості по сплаті цих аліментів за період з 2009 року в сумі 46705 грн. 67 коп., які за минулий час можливо стягувати лише за три роки, при тому, що він має низьку зарплату, ніколи не відмовлявся надавати матеріальну та іншу допомогу на утримання дочки, не ухилявся від батьківських обов'язків. Вважаючи такий розрахунок державного виконавця неправомірним і таким, що суперечить вимогам ст. 194 СК України, оскільки заборгованість виникла виключно з вини відповідачки, яка несвоєчасно заявила виконавчий лист до виконання, позивач просив суд звільнити його від сплати зазначеної заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду, який належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивачем вимог; не зазначив, чи мали місце обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги; не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 16.07.1999 року по 15.07.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2009 року з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів позивача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 березня 2009 року, про що відповідачці було видано відповідний виконавчий лист, з яким вона у 2009 році звернулася до Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за місцем реєстрації ОСОБА_2 на той час і державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, після чого 09 лютого 2011 року відповідачка забрала виконавчий лист та повторно звернулася з ним у грудні 2014 року до Кіровського відділу Державної Виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за новим місцем реєстрації боржника, у зв'язку з чим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45856851 від 18 грудня 2014 року і розрахований розмір боргу станом на 01 лютого 2015 року на суму 46705,67 грн..

Між тим, відмовляючи в задоволенні позову про звільнення позивача від сплати заборгованості по стягнутим аліментам з тих підстав, що поданий до виконавчої служби у 2009 році виконавчий лист для стягнення аліментів відповідачка вимушена була забрати 09 лютого 2011 року, оскільки своєю поведінкою позивач морально та психологічно давив на неї, порушував її та доньки гармонійні адаптовані умови життєдіяльності, ввів в оману, скориставшись її довірою, та не надає жодної допомоги дитині на її утримання протягом 5 років, у зв'язку з чим відповідачка у грудні 2014 року була вимушена звернутися із заявою до виконавчої служби з тим же виконавчим листом і державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 грудня 2014 року та розрахований розмір боргу станом на 01 лютого 2015 року на суму 46705,67 грн., який позивач не сплачує, суд в рішенні в підтвердження поважних причин непред'явлення зазначеного виконавчого листа до виконання не навів ніяких доказів, які відсутні і в матеріалах справи, а виходив лише з припущень, на чому не може ґрунтуватися рішення суду, тому законних підстав для відмови в задоволенні позову за таких обставину суда не було.

Разом з тим, зазначений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Проте, в підтвердження свого позову з посиланням на вказану норму закону позивач не надав належних доказів своєї заборгованості по аліментам за три роки перед пред'явленням відповідачкою виконавчого листа до виконання, пославшись при цьому в судовому засіданні апеляційного суду про сплату ним частини розрахованої державним виконавцем заборгованості, але відповідних квитанцій чи інших письмових доказів такої сплати суду першої інстанції не пред'являв, у своєму позові в якості осіб, що беруть участь у справі, не зазначив державну виконавчу службу, а суд в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу його прав та обов'язків з попередженням про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і не залучив вказану особу до участі у справі у встановленому законом порядку для з'ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору, не витребував у виконавчої служби і не дослідив виконавчих проваджень, відкритих за заявою відповідачки у 2009 та 2014 роках, позивач ніяких відповідних клопотань стосовно цього питання суду не заявляв, що перешкоджає суду апеляційної інстанції перевірити обґрунтованість заявлених ним вимог та свідчить про їх безпідставність.

З урахуванням наведеного та оскільки в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України судом зазначені обставини нез'ясовувалися і не перевірялися, рішення суду, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи та яке постановлене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню як передчасне з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позивачем вимог з наведених в цьому рішенні підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по стягнутим аліментам відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: