Справа № 127/5109/15-ц
Провадження № 2/127/2765/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщення, -

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання тиками, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що рішенням виконкому Вінницької міської ради №368 від 23.02.2006 року ОСОБА_1 було надано квартиру АДРЕСА_1. На той час ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано 02.11.2009 року. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 07.02.2009 року лише зареєстрована у квартирі. З 2000року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 постійно проживали та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Перебуваючи з жовтня 2009 року у фактичних шлюбних стосунках позивачі за власні кошти розпочали проводити у квартирі будівельно - ремонті роботи, які були завершені в 2011 році, після чого вселилися в неї та проживають по цей час. Проживаючи в даній квартирі позивачі підтримують її належний стан та проводять поточні ремонти, сплачують комунальні послуги. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.06.2010 року відповідачів вселено у спірну квартиру і згідно акту Вишенського ДВС ВМУЮ від 19.06.2013 року дане рішення примусово виконано, про що 01.07.2013 року ОСОБА_3 власноручно написала заяву. Постановою державного виконавця від 25.03.2014 року також усунено перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_6 і виконавче провадження закінчено. Проте і після цього відповідачі не вселилися в квартиру та не виконують обовязки покладені на них ст. 10 ЖК України. Просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування квартирою №95 в будинку 58-а по вул. Стахурського м. Вінниці та стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечила щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнала, заперечила щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.03.2012 року усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартирою та вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування квартирою виділивши в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 21.1кв.м., а ОСОБА_1 кімнату площею 18.7 кв.м. квартири АДРЕСА_1. Підсобні приміщення квартири залишити в спільному користуванні. Зобовязано житлові органи Вінницької міської ради укласти з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 договір найму на жиле приміщення площею 21.1 кв.м. з ОСОБА_1 на жиле приміщення площею 18,7 кв.м., зобовязавши рівну оплату сторін за нежитлові приміщення (а.с.49-52).

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року визнано за ОСОБА_2 право користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2013 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року змінено і резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: визнати за ОСОБА_2 право користування кімнатою площею 18,7кв.м. та підсобними приміщеннями в АДРЕСА_3, в решті рішення залишити без змін(а.с.6-8).

11.12.2013 року між МКП «ЖЕК №12» та ОСОБА_3 укладено договір найму житла в будинках комунальної власності, а саме на кімнату площею 21,1кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.56).

Згідно рахунків за житлово комунальні послуги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачують комунальні послуги за користування виділеною їм кімнатою площею 21,1кв.м. в квартирі АДРЕСА_2.

У відповідності з вимогами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, а відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом є житловий будинок, квартира, інше приміщення нарівні з власником будинку / квартири/. Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника квартири або будинку мають право на проживання та користування вказаним житлом. Припинення відносин з власником житла не припиняє право проживання та користування ним, а відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї несуть майнову відповідальність, яка випливає з договору найму житла.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р. п. 10 встановлено, що у справах про визнання наймача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за ст. 71 ЖК України необхідно з'ясувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.03.2012 року, відповідачі не є наймачами житлової кімнати площею 18,7 кв.м., яка виділялась у користування позивачам. В свою чергу, позивачі не є користувачами кімнати площею 21,1 кв.м., яка виділялась у користування виключно відповідачам.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачують всі належні комунальні платежі за користування виділеною їм кімнатою, однак фактично не можуть користуватися нею, внаслідок перешкод, які черговий раз чинять позивачі по справі. Дані обставини неодноразово підтверджувались самою позивачкою ОСОБА_2 під час розгляду цивільних справ про виділення їй у користування кімнати площею 18,7 к.в.м., а також цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Крім того, відповідачі фактично позбавлені можливості приватизувати надане їм у користування житлове приміщення, оскільки позивачі перешкоджають виготовленню необхідної технічної документації для проведення приватизації.

Позивачі ж в свою чергу, обґрунтовуючи свої вимоги керуються ст. 71 ЖК України, яка визначає умови збереження жилого приміщення саме за тимчасово відсутнім наймачем чи членами його сімї.

Таким чином, як вбачається із викладеного, так і у відповідності до пояснень самої позивачки ОСОБА_2 з боку відповідачів жодним чином не порушуються її права щодо користування виділеної їй та ОСОБА_1 житлової площі. Крім того, позивачка підтверджує, що всупереч рішення суду про виділення в користування відповідачам кімнати площею 21,1 кв.м. в квартири АДРЕСА_4 користується нею сама разом із позивачем ОСОБА_1 Позивачі також не являються сторонами договору найму житлової кімнати площею 21,1 кв.м., який може бити розірваний з ініціативи наймача, або наймодавця.

Оскільки зазначена квартира відноситься до державного житлового фонду, то у відповідності до п. 4 Постанови пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу» право на предявлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням належить наймодавцю.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: