АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/527/15 Справа № 207/1515/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Баглійська районна у м. Дніпродзержинську рада, про визначення місця проживання малолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2014 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_5; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, про задоволення його позовних вимог у повному обсязі та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 7 листопада 2009 року по 23 березня 2014 року перебували у шлюбі та мають малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У грудні 2013 року ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні у лікарні. Під час знаходження ОСОБА_5 на лікуванні, ОСОБА_4 перевіз речі останньої до її батьків, після чого вона не змогла попасти у будинок. На цей час позбавлена можливості спілкуватися з малолітньою донькою. Позивачка ОСОБА_5 зверталася до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради з приводу участі у вихованні дитини. ОСОБА_5 має постійну роботу, про що свідчить наявність записів у трудовій книжці (а.с.9-10), знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 грудня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21), на виробництві характеризується позитивно (а.с.13), отримує пенсію по інвалідності (а.с.16-18), має у власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.19-20), де згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12 травня 2014 року (а.с.56) умови проживання задовільні, є газо-, елктро-, водопостачання, зроблений сучасний ремонт.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради № 17/1385-7 від 2 вересня 2014 року є доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з матір'ю ОСОБА_5 (а.с. 62 - 63).

Дослідивши зазначені обставини справи та надані сторонами докази, в обгрунтування своїх вимог, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_4 не навів виняткових обставин, які могли бути підставою розлучення малолітньої дитини зі своєю матір'ю та задоволення його позовних вимог. Тому в інтересах дитини, з урахуванням її віку, вважав необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_5.

Вказані висновки грунтуються на вимогах чинного законодавств, а саме, згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно .

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в принципу 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В апеляційній скарзі, як довід неправомірності рішення суд першої інстанції, апелянт наводить стан здоров'я ОСОБА_5, як доказ на цей довід пояснення свідків. Проте, суд першої інстанції дослідів як обставини стану здоров'я позивачки так і пояснення свідків, дав їм відповідну оцінку. Будь-яких доводів та доказів на спростування висновків суду апелянт не наводить. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачка за станом здоров'я не може проживати з дитиною та виховувати її. Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи від 20.10.2015 р. № 212 наявні хронічні психічні захворювання ОСОБА_5, з урахуванням індивідуально - психологічних особливостей та емоційного стану особи, що досліджується, не здійснюють суттєвого впливу на її соціальну адаптацію та дозволяють їй правильно сприймати обставини, що відносяться до виховання, догляду та утриманню дитини (а.с.154-157).

Відповідно до ст. 212 ЦПК оцінка доказів є виключним правом суду, їх переоцінка є неприпустимою.

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави, передбачені ст. 309 ЦПК, для зміни або скасування рішення першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді