Справа №339/90/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 28.07.1990 року між нею та ОСОБА_2, посилаючись на те, що впродовж трьох років вони проживають окремо і шлюб носить формальний характер. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітні. Основною причиною, яка послужила для розлучення є те, що відповідач за весь час перебування у шлюбі зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, під час яких інколи наносить побої.

В судове засідання позивачка не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.8).

Такі дії позивачки не суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, у відповідності до якої особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином . Однак в судове засідання не з'явився , причину неявки не повідомив (а.с.30).

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.

Суд, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 28 липня 1990 року у Гузіївській сільській раді згідно актового запису № 11 укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1( а.с. 6). В шлюбі народилося двоє дітей, які досягли повноліття.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається із змісту позовної заяви, як підставу своїх вимог позивачка вказувала на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, спільне життя не склалося, всі стосунки між ними припинено, збереження нормальних сімейних відносин виявилося неможливим, сторони не підтримують шлюбних стосунків вже більше трьох років, спільного господарства не ведуть, претензій матеріального характеру немають.

Судом для примирення та збереження сім"ї надавався двохмісячний строк, який не дав позитивних результатів.

Суд визнав, що між сторонами немає любові та поваги, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я, в даний час сторони не підтримують шлюбних відносин і тривалий час проживають окремо.

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюб існує формально, позивачка категорично відмовляється перебувати в подальшому в шлюбі з відповідачем, отже подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її суттєвим інтересам, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Бажання позивачки залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.24,55,110-112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28.07. 1990 року у Гузіївській сільській раді актовий запис № 11 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити за її бажанням прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання чинності надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

СУДДЯ ГОЛОВЕНКО О.С.

02