Справа № 588/1724/14-ц
провадження № 2/588/10/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Маслова В.В., за участю секретаря - Кучмій Д.В., представників позивача за первісним позовом - ОСОБА_1, представника позивачів за зустрічним позовом - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тростянець цивільну справу:

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення, визначення порядку користування квартирою, зобов'язання вчинити певні дії

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання окремими сім'ями, визначення порядку користування квартирою, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення та визначення порядку користування квартирою посилаючись на те, що йому разом із відповідачами на праві власності належить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, де кожен із співвласників володіє 1/5 частиною квартири. Оскільки відповідачі по справі своєю неправомірною поведінкою створюють нестерпні умови спільного проживання, а також не допускають його до проживання в квартирі, позивач просив суд ухвалити рішення, яким: 1) вселити його в квартиру АДРЕСА_1; 2) встановити порядок користування квартирою, за яким: 1-у кімнату - площею 4,80 м/кв, 2-у кімнату - площею 6,80 м/кв, 3-ю кімнату - площею 16,10 м/кв виділити в користування відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 4-у кімнату - площею 9,20 м/кв виділити в користування йому, підсобні приміщення - кухню, ванну, санвузол, коридор залишити в загальному користуванні; 3) зобов'язати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановити двері в кімнату, в якій він проживає, внести меблі та його особисті речі; 4) зобов'язати відповідачів не порушувати правила користування жилим приміщенням.

21 листопада 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Тростянецької міської ради Сумської області, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» про визнання незаконною скасування приватизації, визнання особи такою, що втратила права користування житлом, встановлення факту проживання окремими сім'ями.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 частково змінили предмет та підставу позову, уточнили позовні вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилались на те, що ОСОБА_3 тривалий час не проживав у квартирі, і не проживає в квартирі на даний час, особисто є причиною та джерелом всіх сімейних конфліктів, а тому просили суд: 1) встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 (після реєстрації шлюбу 17.10.2008р. - ОСОБА_8), починаючи з 1997 року проживали окремими сім'ями, членами сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 (після реєстрації шлюбу 17.10.2008р. - ОСОБА_8) стосовно ОСОБА_3 не являлися і в сімейних відношеннях не перебували; 2) встановити порядок володіння та користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1, за яким виділити: ОСОБА_4 для постійного проживання і користування жилу кімнату 2 площею 4.80 кв.м; ОСОБА_7 разом зі неповнолітньою дочкою ОСОБА_9, 4 грудня 2011 року, для постійного проживання і користування жилу кімнату 3 площею 6.80 кв.м; ОСОБА_6 для постійного проживання і користування жилу кімнату 5 площею 9.20 кв.м; ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за наслідками обрання ними іншого місця постійного проживання для користування в режимі володіння жилу кімнату 4 площею 16.10 кв.м; коридор 1 площею 5.40 кв.м, кухню 6 площею 4.70 кв.м, ванну кімнату 7 зі зміщеними санвузлом та ванною площею 2.60 кв.м., балкон площею 0.86 кв.м. з виходом із приміщення жилої кімнати 4 площею 16.10 кв.м, у квартирі АДРЕСА_1, залишити у режимі спільного загального володіння та користування співвласників; 3) зобов'язати ОСОБА_3 не чинити співвласникам квартири ОСОБА_4, ОСОБА_7 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, у вільному володінню квартирою та використання квартири як житлового приміщення відповідно до встановленого рішення суду порядку користування, також дотримуватися визначеного та встановленого судовим рішення порядку володіння та користування житловими приміщеннями квартири.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 в судове засідання з'явились, заявлений позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_2 в судове засідання з'явились, заявлений зустрічний позов підтримали, проти задоволення первісного позову заперечували.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась приймаючи участь у розгляді справи через представника ОСОБА_2

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 в судове засідання з'явився, проти первісного позову заперечував, зустрічний позов визнав погодившись із запропонованим порядком користування квартирою.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 2007 року, сторонам на праві власності належить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, де кожен із співвласників володіє 1/5 її частиною. (а.с.39).

Згідно копії технічного паспорту на вказану квартиру складеного 24 грудня 2005 року, вона має загальну площу 51.5 кв.м, жилу площу 36,9 кв.м та складається з: кімнати - площею 4,80 кв.м, кімнати - площею 6,80 кв.м, кімнат - площею 16,10 кв.м, кімнати - площею 9,20 кв.м, кухні площею 4,70 кв.м, ванної кімнати 2,60 кв.м, коридору площею 6,40 кв.м, балкону 2,88 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Розглянувши запропоновані сторонами варіанти користування квартирою суд дійшов висновку, що встановити порядок користування квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності в даному випадку неможливо, а тому позовні вимоги первісного та зустрічного позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Так, згідно запропонованого у первісному позові варіанту частка квартири, якою користуватиметься ОСОБА_3 буде суттєво перевищувати його частку у спільному майні та таким чином такий варіант порушить права інших співвласників.

Натомість запропонований варіант користування квартирою визначений у зустрічному позові призведе до порушення прав ОСОБА_3 на користування своєю кімнатою, оскільки передбачає його спільне проживання з іншим співвласником в одній кімнаті (проти чого він заперечує), яка до того ж є прохідною, що сприятиме подальшому спричиненню сварок між сторонами.

При цьому суд також враховує особисті пояснення сторін, згідно яких кожен із них має намір користуватись належною частковю у квартирі.

Розглядаючи вимогу ОСОБА_3 про вселення до спірної квартири та зобов'язання відповідачів не порушувати правила користування жилим приміщенням, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.ч.1-3, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно пояснень та показань ОСОБА_5 та пояснень ОСОБА_6 вони висилили свого батька ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, та винисли його особисті речі на вулицю, оскільки останній вчиняв сварки та жив з іншою жінкою.

Згідно показань допитаних в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діти ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вигнали батька із квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, через що він змушений був проживати на вулиці у контейнері.

Як вбачається з висновку ДІМ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області від 05 червня 2014 року до чергової частини Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області 03 червня 2014 року з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3, мешканець квартири АДРЕСА_1, який просив розглянути його заяву по факту того, що родина виселила його з квартири, винесли його речі та вчинили сварку. (а.с.9)

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було вчинено дії які порушують права ОСОБА_3 як співвласника житла, а тому заявлені до них вимоги про вселення та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою підлягають задоволенню.

Разом із тим, суду не було надано належних та достатніх доказів порушення прав ОСОБА_3 як власника житла зі сторони інших співвідповідачів, а тому в заявлених щодо них вимог слід відмовити.

Також, з огляду на те, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог сторін в частині визначення порядку користування квартирою, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановити двері в кімнату, в якій він проживає, внести меблі та його особисті речі, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Вимога заявлена у зустрічному позові про встановлення факту проживали окремими сім'ями не підлягає задоволенню, оскільки з позиції суду, позивачі не довели, що вказаний факт має юридичне значення.

Не вбачає суд підстав і для задоволення вимоги позивачів за зустрічним позовом стосовно зобов'язання ОСОБА_3 не чинити іншим співвласникам квартири перешкод у вільному володінню та використанні квартирою квартири, оскільки в ході судового розгляду справи суду не було надано доказів вчинення таких перешкод чи інших порушень житлових прав з боку ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд розподіляє документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову. Зокрема, оскільки задоволено вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_3 на 50%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 половину витрат на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 13, 60, 61, 63, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення, визначення порядку користування квартирою, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання окремими сім'ями, визначення порядку користування квартирою, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя В.В. Маслов