УХВАЛА

Іменем України

Справа № 330/2342/14-ц

4-с/330/1/2015

"13" березня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Корнієнко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Якимівка цивільну справу, відкриту за скаргою ОСОБА_1 на дії ВДВС Якимівського РУЮ Запорізької області на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по цивільній справі № 2/330/632/2014,

ВСТАНОВИВ:

До Якимівського районного суду Запорізької області 26.01.2015 року надійшла скарга ОСОБА_1 на дії ВДВС Якимівського РУЮ Запорізької області на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по цивільній справі № 2/330/632/2014.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно з частиною 2 ст. 384 ЦПК України. скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Частина 1 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», вказує - рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Відповідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. 14 січня 2015 року заступником начальника відділу ДВС Якимівського районного управління юстиції було винесено дві постанови (копії додаються) про відмову у відкритті виконавчих проваджень (ВП № 45996700 та ВП № 45996928) щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 15106 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. на підставі двох виконавчих листів Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/632/2014 від 16 грудня 2014 року. Зазначені постанови були надіслані представнику Стягувача поштою і були отримані 19 січня 2015 року. Підставою для відмови у відкритті виконавчих проваджень в оскаржуваних постановах вказана відсутність у виконавчих листах відомостей щодо ідентифікаційного номеру боржника. Стягувач не згоден з зазначеними постановами і вважає їх такими, що підлягають скасуванню. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові судової палати у цивільних справах 21 травня 2014 року по справі № 6-45цс14. відсутність у виконавчому листі відомостей про ідентифікаційний код боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ. організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Відповідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Таким чином ОСОБА_1 просить скасувати постанови заступника начальника відділу ДВС Якимівського

районного управління юстиції від 14.01.2015 року ВП № 45996700 та ВП № 45996928 щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 15106 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.: Зобов'язати відділ ДВС Якимівського районного управління юстиції відкрити виконавчі провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_2

на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 15106 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. на підставі двох виконавчих листів Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/632/2014 від 16 грудня 2014 року.

Скаржник та представник скаржника у судове засідання не з»явилися, але в матеріалах скарги знаходиться письмова заява про неможливість прибути до судового засідання, тому просять розглядати скарги за наявними у справі доказами

Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області у судове засідання надав заяву про розгляд справи без їх участі та письмове заперечення щодо даної скарги, в якому зазначено, що 12.01.2015 року до відділу державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції за заявою представника стягувача ОСОБА_3 пред'явлені до виконання виконавчі листи № 2/330/632/2014 видані 16.12.2014 року Якимівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15106 грн. та 243,60 грн. судового збору. 14.01.2015 року заступником начальника відділу ОСОБА_4 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», невідповідність виконавчого документа, вимогам передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження, а саме: у виконавчому документі не зазначений індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (реєстраційний номер облікової картки платника податків). 22.01.2015 року не погоджуючись з прийнятим рішенням заступником начальника відділу представником стягувача ОСОБА_5 подано скаргу до Якимівського районного суду. Вважають, що вказана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. В обгрунтування своєї скарги представник стягувача посилається на Постанову Верховного Суду України від 21.05.2014 року по справі № 6-45цс14. Правова позиція Верховного Суду України по даній справі носить рекомендаційний характер і не може використовуватись як офіційне тлумачення законів. Згідно п. 2 ст. 150 Конституції України офіційне тлумачення Конституції України та законів України відноситься до компетенції Конституційного Суду України. Тому при розгляді даної справи не можна використовувати Постанову Верховного Суду України, як доказову базу неправомірності дій заступника начальника відділу. Крім того наявність у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру (реєстраційний номер облікової картки платника податків), як стягувача так і боржника, виходячи із нормативних актів, носить імперативний характер. Так згідно ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, що пред'являється до примусового виконання. Так відповідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; Аналізуючи дану норму можна зробити висновки, що у виконавчий документі повинні бути зазначені обов'язково такі дані: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника; місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) стягувача та боржника; ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України. Також норма вказує на можливість зазначення у виконавчому документі факультативних даних про стягувача та боржника, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню (якщо вони відомі суду): дата народження боржника; місце роботи боржника (для фізичних осіб); місцезнаходження майна боржника; рахунки стягувача та боржника. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження «державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення. Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Враховуючи викладене посилання представника стягувача на п. З ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», є помилковим тому як державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Тобто не прийнявши виконавчий документ до виконання та не розпочавши примусове виконання рішення державний виконавець не має можливості скористатися своїми правами. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і недопускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. З огляду на це прийнявши виконавчий документ, який не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», до виконання, заступник начальника відділу порушила б вимоги законодавства про виконавче провадження, що є неприпустимим. При цьому пунктом 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах передбачено, що вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається. Абзацем 6 цього ж пункту встановлено, що при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», заявникові роз"яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог ст. 220 ЦПК. Таким чином державний виконавець Якимівського РУЮ Запорізької області просить відмовити в задоволенні скарги представника стягувача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального засобі не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 03.12.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15106 гривень та 243,60 гривень судового збору.

На підставі вищезазначеного рішення суду було виписано виконавчий лист, який стягувач ОСОБА_1 пред'явила до виконання до відділу державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

14.01.2015 року державний виконавець виконавчої служби ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) на тій підставі, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.. 18 Закону України « Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі відсутні відомості, щодо ідентифікаційного індивідуального номеру боржника ( картка платника податків).

Отже, судом встановлено, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) є законною та обґрунтованою, а тому слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 26 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.158, 197, 208, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії ВДВС Якимівського РУЮ Запорізької області на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по цивільній справі № 2/330/632/2014- відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: