Справа № 2/0301/1144/11 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/349/15 Категорія: 81 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

за участі: представника відповідача - ОСОБА_1,

представника 3 особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1,

за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 14 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 14 січня 2015 року подання відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про примусове проникнення до володіння ОСОБА_3, а саме до квартири АДРЕСА_1 задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення до володіння ОСОБА_3, а саме до квартири АДРЕСА_1, з метою вселення у дану квартиру ОСОБА_4 разом з її малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні даною квартирою.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник відповідача (боржника) ОСОБА_1, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця. Вважає, що відсутність боржника була з поважних причин у зв'язку з мобілізацією і останній не чиняться перешкоди, так як вона сама після вселення не проживає у квартирі.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_1 та представник 3 особи - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити з підстав у ній зазначених.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, просила проводити розгляд справи без її участі та відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши надані суду докази та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 19 грудня 2011 року позовну заяву ОСОБА_4 задовольнено та вирішено вселити її та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 і зобов"язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні даною квартирою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в лютому 2012 року дане рішення було виконано в примусовому порядку. Однак, 07.07.2014 року виконавче провадження по примусовому виконанні даного рішення суду першої інстанції було відновлено відділом ДВС Вол-Волинського міськрайонного управління юстиції, оскільки позивачу знову чиняться перешкоди в проживанні у даній квартирі.

Відповідачу державним виконавцем було надано термін для добровільного виконання рішення суду про вселення ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, однак добровільно відповідач рішення не виконав. У зв'язку з чим на 22.09.2014 року було призначено примусове виконання рішення суд, про що боржника повідомлено рекомендованою кореспонденцією. Однак при виході державного виконавця на місце було виявлено, що боржник ОСОБА_3 за місцем проживання відсутній, двері зачинені, про що складено відповідний акт. Державним виконавцем повторно призначалися дати примусового вселення - на 10.10.2014 року та на 17.11.2014 року, про що боржника знову було повідомлено рекомендованою кореспонденцією. При виході державного виконавця на місце знову виявилося, що боржник відсутній, двері замкнені. Державним виконавцем були складені відповідні акти. Враховуючи наведене, державний виконавець вважає, що відповідач чинить перешкоди у виконанні рішення суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; у процесі виконання рішення за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових приміщень чи інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Статтею 79 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день та час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день та час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення. У разі, якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ.

Отже даними нормами права передбачений порядок виконання рішення суду щодо вселення особи в житлове приміщення. Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства, у державного виконавця є всі підстави для виконання рішення суду про вселення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

В матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення боржником перешкод по виконанню рішення суду і накладення державним виконавцем на боржника штрафу як встановлено вищевказаними нормами права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 18.03.2014 року призваний в ряди Української армії де перебуває по даний час, що підтверджується повісткою, наказами які долучені до матеріалів справи.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач (боржник) не міг виконати рішення суду в добровільному порядку в термін, який надавав державний виконавець при відновлені виконавчого провадження, оскільки відсутній у даній квартирі з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи подання державного виконавця не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив установлені вимоги процесуального і матеріального права.

А тому, відповідно до ст. 312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у задоволені подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317, 319, 376 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 14 січня 2015 року у даній справі скасувати.

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про надання дозволу на примусове проникнення до житла ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: