У х в а л а

1 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на їх користь 115 тис. 500 грн боргу та 1 тис. 200 грн судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за її касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

1 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 264, 265, 267 Цивільного кодексу України.

На підтвердження підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 13 травня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 серпня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачі передали у власність відповідачці грошові кошти, які вона зобов'язалася повернути на першу вимогу, про що написала розписку, однак свого зобов'язання не виконала, а тому вказані кошти підлягають стягненню з неї; крім того, суди дійшли висновку про те, що позивачі звернулись до суду в межах строку позовної давності.

Разом з тим у постанові від 13 травня 2015 року, наданій для порівняння, Верховний Суд України, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, зазначив про те, що у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник на обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року, суперечать висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема