ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/378/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Драгой В.В.

сторін: представник заявника ОСОБА_2

представник стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 про визнання постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 ВП 49025424 неправомірною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, стягувач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 про визнання постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А.про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 ВП 49025424 неправомірною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, стягував Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк».

Скаржник зазначила, що 19.11.2015 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2012 про звернення стягнення на квартиру НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Родовід Банк» за зобов'язаннями ОСОБА_7, по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від 04.04.2008 року в розмірі 653134,16 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 р. становить 5202017,64 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

19.11.2015 по даному виконавчому листу старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з наявністю мораторію щодо такого виконання. Проте, цього ж дня виконавець виніс постанову про скасування вищезазначеної постанови у зв'язку з помилкою.

Посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», стягувач зазначає що нерухоме майно, на яке звертається стягнення відповідає критерієм встановленим законом, тому на нього не може бути звернуто стягнення. Таким чином, державний виконавець повинен був за викладених обставин повернути виконавчий лист стягувачу.

Крім того, при відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем не враховано те, що стягувачем були пропущені строки пред'явлення виконавчого листа до виконання.

За викладених обставин, що зазначена вище постанова про відкриття є такою, що порушує законні права та інтереси заявника, а тому останній і вимушений звернутись за їх захистом до Дарницького районного суду міста Києва.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, з викладених в ній підставах.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві до суду не з'явився, заперечень по скарзі не надав, надіслав завірену копію виконавчого провадження ВП 49025424.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив в повному обсязі. Зазначив, що 24.09.2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа по вищезазначеному виконавчому листу стягувачу, зазначено, що виконавчий документ може бути пред'явлено до примусового виконання 24.09.2015. Разом з тим, стягувачем 30.03.2015 було подано заяву про примусове виконання виконавчого листа № 2-982/12, виданого 06.02.2013 Дарницьким районним судом м. Києва про звернення стягнення на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

07.04.2015 була винесена постанова державним виконавцем про відмову у відкритті виконавчого провадження по вищезазначеному виконавчому листу, яку стягувач отримав 10.04.2015 року. Вважає, що саме з 10.04.2015 року починає перебіг річного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, в зв'язку з тим, що рішення суду по вищезазначеній цивільній справі оскаржувалось в касаційному порядку, це є на його думку підставою для зупинення виконання судового рішення, в зв'язку з чим строк оскарження не зараховується в строк примусового виконання.

Додатково, в своїх поясненнях представник стягувача зазначає, що заява про пред'явлення виконавчого листа до виконання № 2-982/12 від 06.02.2013 подана стягувачем 22.09.2015, в межах строку, який зазначено в постанові про повернення виконавчого документа по вищезазначеному виконавчому листу стягувачу, в якій зазначено, що виконавчий документ може бути пред'явлено до примусового виконання до 24.09.2015.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи № 2-982/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки в 2-х томах, матеріали скарги № 4с/753/378/15 та завірену копію виконавчого провадження ВП№ 49025424 встановив наступне.

Судом встановлено, 19.11.2015 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2012 про звернення стягнення на квартиру НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Родовід Банк» за зобов'язаннями ОСОБА_7, по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від 04.04.2008 року в розмірі 653134,16 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 р. становить 5202017,64 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом ( ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаним Законом не забороняється проведення виконавчих дій, за виконавчими документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і стягувач за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник по виконавчим документам зобов'язаний сплатити, що є неприпустим у правовій державі.

Отже, враховуючи те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки, то дії державного виконавця при винесенні постанов про відкриття виконавчого та про арешт майна боржника є правомірними, оскільки такі дії не спрямовані на примусове стягнення майна, вчинення конкретних виконавчих дій, заходів, спрямованих на відчуження квартири, без згоди власника (проведення торгів, тощо), а лише забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані забезпечення повного виконання виконавчого документу і схоронність іпотечного майна.

Разом з тим, 24.09.2014 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян О.Г. стягувачу було повернуто виконавчий лист № 2-982/12, виданий 06.02.2013 року про звернення стягнення на квартиру НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Родовід Банк» за зобов'язаннями ОСОБА_7, по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від 04.04.2008 року в розмірі 653134,16 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 р. становить 5202017,64 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». В п. 2 постанові зазначено, що виконавчий документ може бути пред'явлений повторно для виконання в строк до 24.09.2015 року.

У відповідності до вимог ст. 26 ч.1.п.1 Закону України "Про виконавче провадження " державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред"явлення документів до виконання .

Як вбачається з постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 року (а.с. 6,8,9), документ про примусове виконання поданий 15.10.2015 року, тобто в порушення вимог вищезазначеної статті Закону, таким чином виконавче провадження було відкрито з пропуском встановленого законом строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання.

Законом визначено випадки, в яких можуть перериватися строки давності пред'явлення виконавчого документа до виконання а саме: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Як зазначає представник стягувача 07.04.2015 року постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження по вищезазначеному виконавчому листу, який пред'явлено до виконання 30.03.2015 року. В зв'язку з тим, що відбулось переривання процесуального строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, зазначений строк має бути врахований у строк, який визначено постановою державного виконавця від 24.09.2014. Суд враховує зазначений термін, який є семиденним з дати пред'явлення по дату повернення виконавчого документа стягувачу, з врахуванням доказів, які надані сторонами.

Таким чином з врахуванням викладеного кінцевим строком пред'явлення виконавчого листа до виконання є 02.10.2015 року, проте документ надійшов на примусове виконання 15.10.2015, з порушенням зазначеного строку.

Що стосується пояснень представника стягувача з приводу того, що заява про пред'явлення виконавчого листа до виконання № 2-982/12 від 06.02.2013 подана стягувачем 22.09.2015, в межах строку, який зазначено в постанові про повернення виконавчого документа по вищезазначеному виконавчому листу стягувачу, то в матеріалах завіреної копії виконавчого провадження ВП 49025424 відсутні відомості про отримання Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві зазначеної заяви саме 22.09.2015. Разом з тим, в постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 вказано, що виконавчий лист звернуто до виконання 15.10.2015. Дані про направлення заяви поштою в матеріалах виконавчого провадження та матеріалах справи № 753/21800/15 відсутні. Сама по собі заява, датована 22.09.2015 року не є доказом того, що вона подана до виконання в цей же день, в той час як інші дані про її направлення чи подання відсутні.

Стосовно посилання представника стягувача що на час розгляду цивільної справи № 2-982-12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки судом касаційної інстанції - процесуальні строки були зупинені, в зв'язку з чим строк оскарження не зараховується в строк примусового виконання, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 326 цього Кодексу, суддя-доповідач протягом трьох днів вирішує питання про відкриття касаційного провадження, про що постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Разом з тим, матеріали цивільної справи № 2-982-12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, які оглянуті в судовому засіданні не містять ухвали про зупинення виконання рішення суду. В зв'язку з тим, зазначене посилання представника стягувача не узгоджується з вимогами ч.1 ст. 328 ЦПК України.

Крім того вищезазначені матеріали не містять заяви та ухвали про поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Будь-яких заперечень або пояснень Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті (державним виконавцем), судові не надано.

Відповідно до положень Розділу VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" метою розгляду скарги є вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника (сторони виконавчого провадження); у разі обґрунтованості скарги суд зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що виконавче провадження ВП № 49025424було відкрите постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. від 19.10.2015 року без належного поновлення строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання належному стягувачеві, що є достатньою підставою для визнання скарги ОСОБА_4обґрунтованою.

Що стосується вимоги про зобов'язання Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернути виконавчий документ № 2-982/12стягувачу, то суд вважає ці вимоги безпідставними, оскіль ки суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження).

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 про визнання постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 ВП 49025424 неправомірною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, стягувач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» - задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А.від 19.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №49025424 визнати незаконною та скасувати.

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_4 про зобов'язання Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернути виконавчий документ № 2-982/12 стягувачу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п"яти днів з дня її проголошення або протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Комаревцева Л.В.