Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-101/99
Провадження № 6/553/30/2015
У Х В А Л А

Іменем України

21.05.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Юхно С.П.,

при секретарі: Шпак Н.О,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Куликівської сільської ради, КСП імені Благоєва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордерів недійсними, виселення та стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року визнано недійсним ордер, вданий виконкомом Куликівської сільської ради народних депутатів Полтавського району та області від 18 серпня 1995 року № 30 на ім'я ОСОБА_2 на жиле приміщення по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та обасті., виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з вказаної квартири, зобовязано КСП імені Благоєва надати їм інше житлове приміщення площею 53 кв.м, а ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області 24 грудня 2002 року боржник замінений на Куликівську сільську раду, яка прийняла на баланс жилий фонд вказаного КСП. Європейський Суд з прав людини в рішенні від 05 липня 2012 року в справі «Глоба проти України» встановив, що невиконання судового рішення відбулось внаслідок бездіяльності ДВС, яка не наклала арешт на спірну квартиру, та Куликівської сільської ради, яка дала дозвіл на приватизацію й не вжила заходи до виконання рішення суду, і найвигіднішою формою відшкодування буде виконання рішення суду від 10 березня 1999 року, а заявник буде, наскільки можливо, повернутий у становище, яке мав до порушення статті 6 Конвенції. Зважаючи на те, що у Куликівскої сільської ради відсутнє присуджене йому житло та на її балансі немає вільного аналогічного житла уже упродовж 15 років, заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року в частині зобовязання надати йому квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області на стягнути з Куликівської сільської ради на його користь відшкодування за неотримане житло в сумі 863872 грн. 00 коп.

Заявник ОСОБА_1М до початку розгляду судом заяви. подав до суду доповнення до заяви про зміну способу виконання рішення суду та остаточно просив суд змінити спосіб виконання рішення Ленінського районного суду від 10 березня 1999 року в частині зобовязання надати йому квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області на стягнути з Куликівської сільської ради на його користь відшкодування за неотримане житло в сумі 1010577 грн. 00 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник ВДВС Полтавського РУЮ в судовому засіданні з приводу вирішення заяви ОСОБА_1 поклався на розсуд суду.

Представник боржника - Куликівської сільської ради в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що таких коштів, які просить стягнути заявник, в бюджеті сільської ради немає.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 відмовились від отримання судової повістки, що підтверджується довідкою Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

Враховуючи положення ч. 8 ст. 76 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 належним чином повідомлені про день і час розгляду заяву, та зважаючи, що дані особи не повідомили суд при причини неявки в судове засідання та не подали до суду заяви про його відкладення, вважає за можливе розглянути заяву без участі вказаних осіб.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-101/99 за позовом ОСОБА_1М.а до Виконкому Куликівської сільської ради народних депутатів Полтавського району, КСП імені Благоєва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордерів недійсними, виселення, стягнення заподіяної шкоди.

Рішенням суду від 10 березня 1999 року позов ОСОБА_1 задоволений частково - визнано недійсним ордер, вданий виконкомом Куликівської сільської ради народних депутатів Полтавського району та області від 18 серпня 1995 року № 30 на ім'я ОСОБА_2 на жиле приміщення по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з вказаної квартири, зобовязано КСП імені Благоєва надати їм інше житлове приміщення площею 53 кв.м, а ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Полтавського обласного суду від 08 квітня 1999 року в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року залишено без змін.

Постановою президії Полтавського обласного суду від 04 лютого 2000 року частково задоволений протест заступника Генерального прокурора України, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року та ухвалу Полтавського обласного суду від 08 квітня 1999 року змінено в частині надання жилого приміщення сім'ї ОСОБА_2, та зобовязано КСП імені Благоєва Полтавського району надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 інше житлове приміщення, яке за розміром не менше за те, яке вони займали до вселення в спірну квартиру.

На виконання вищезазначеного рішення суду Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист, який стягувач ОСОБА_1 предявив до виконання.

Судом встановлено і це не заперечувалось учасниками процесу, що 08 лютого 2001 року державним виконавцем ВДВС Полтавського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-101, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, про зобовязання КСП імені Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка, Полтавського району, Полтавської області.

Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ та у ВДВС Полтавського РУЮ.

На підставі рішення виконавчого комітету Куликівської сільської ради від 04 вересня 2002 року обєкти соціального побуту, які перебували на балансі КСП імені Благоєва, прийнято у комунальну власність сільської ради.

Постановою державного виконавця від 24 грудня 2002 року замінено боржника у виконавчому провадженні КСП імені Благоєва у звязку з прийняттям Господарським судом Полтавської області рішення про скасування державної реєстрації на Куликівську сільську раду, на баланс якої передано обєкти соціального побуту, які перебували на балансі КСП імені Благоєва, в тому числі житловий фонд.

На час розгляду даної заяви рішення суду не виконано.

Державний виконавець 02 квітня 2015 року виніс постанову, якою повернув виконавчий лист № 2-101/99 стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю визначеного виконавчим документом майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувану, або аналогічного майна, що можливо надати в рахунок виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що на даний час державний виконавець повернув йому виконавчий лист і він не вважає за необхідне повторно предявляти його до виконання.

Представник ВДВС у судовому засіданні підтвердив, що 02 квітня 2015 року він виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка не скасована. На даний час стягувач повторно не предявляв виконавчий лист до виконання.

Згідно ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічні положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з аналізу вказаної норми права питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може вирішуватись під час здійснення його виконання, за зверненням учасників виконавчого провадження.

Отже, зважаючи на те, що на час розгляду даної заяви ОСОБА_1 у ВДВС не перебуває на виконанні виконавчий лист, а виконавчий документ повернутий стягувачу, тому суд позбавлений можливості на даний час вирішити питання про зміну способу виконання судового рішення, а відтак заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, що не позбавляє його можливості повторно звернутись до суду з даного питання за умови відновлення відповідного виконавчого провадження у порядку, встановленому чинним законодавством.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373ЦПК України, суд -

У ХВ А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Куликівської сільської ради, КСП імені Благоєва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордерів недійсними, виселення та стягнення шкоди.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6