Справа № 161/973/15-ц
Провадження № 2/161/1066/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.1998 року за № 1-1664 та договору дарування від 19.12.2011 року за № 1481 і витягу про державну реєстрацію прав від 16.01.2012 року № 32869135 йому належить на праві спільної часткової власності ? частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що відповідачу ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності також ? частки вказаного будинку, а відповідачу ОСОБА_3 належить 4/8 вказаного будинку. На даний час у його фактичному володіння та користуванні з відокремленим входом перебуває частина спірного житлового будинку: коридор (2-1) площею 4,4 кв.м., кухня (2-2) площею 10,9 кв.м., кімната (2-3) площею 17,5 кв.м., кімната (2-4) площею 14,8 кв.м., та санвузол (2-5) площею 3,2 кв.м. У фактичному володінні та користування відповідачів по справі знаходяться інші частки будинку. Однак, він бажає провести виділ своєї частки майна. Просить виділити йому в натурі відповідно до приналежних ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наступні об'єкти нерухомого майна: коридор (2-1) площею 4,4 кв.м., кухня (2-2) площею 10,9 кв.м., кімната (2-3) площею 17,5 кв.м., кімната (2-4) площею 14,8 кв.м., та санвузол (2-5) площею 3,2 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, подали на адресу суду заяви, якими просили розгляд справи проводити у їх відсутності по наявних у ній матеріалах, щодо задоволення позову не заперечили.

Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 є співвласником приналежних йому 3/8 частки житлового будинку, а відповідач ОСОБА_2 є співвласником ? частки вказаного будинку, що підтверджується копією договору дарування від 19.12.2011 року, копією витягу про державну реєстрацію прав від 16.01.2012 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.1998 року, копією технічного паспорту на будинок (а.с.5, 6, 9, 10-15).

Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок складається із трьох квартир. Перша квартира складається із коридору площею 4,7 кв.м. (1-1), кімнат площею 12,1 кв.м. (1-2), площею 14,7 кв.м. (1-3), площею 14,3 кв.м. (1-4), площею 17,6 кв.м. (1-5), коридору площею 4,5 кв.м. (1-6), кухня площею 9,7 кв.м. (1-7), ванної площею 4,4 кв.м. (1-8), кухнею площею 9,9 кв.м. (1-9), що становить загальну площе 91,9 кв.м., з яких житлова площа становить 58,7 кв.м, площа допоміжних приміщень становить 33,2 кв.м. Загальна площа другої квартири становить 50,8 кв.м., з яких житлова площа становить 32,3 кв.м., а площа допоміжних приміщень становить 18,5 кв.м., з них: коридор площею 4,4 кв.м. (2-1), кухня площею 10,9 кв.м. (2-2), кімната площею 17,5 кв.м. (2-3), кімната площею 14,8 кв.м. (2-4), санвузол площею 3,2 кв.м. (2-5). До третьої квартири відносять коридор площею 5,8 кв.м. (3-1), кімната площею 15,1 кв.м. (3-2), кухня площею 7,7 кв.м. (3-3), кімната площею 11,7 кв.м. (3-4), кімната площею 14,7 кв.м. (3-5), санвузол площею 3,1 кв.м (3-6), а загальна площа квартири становить 58,1 кв.м., з яких житлова площа становить 41,5 кв.м., а площа допоміжних приміщень становить 16,6 кв.м.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Із роз'яснень викладених у п. 14 постанови Пленуму Верхового Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20, вбачається, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично користується квартирою № 2, що складається із коридору площею 4,4 кв.м. (2-1), кухні площею 10,9 кв.м. (2-2), кімнати площею 17,5 кв.м. (2-3), кімнати площею 14,8 кв.м. (2-4), санвузла площею 3,2 кв.м. (2-5), і що за площею відповідає ? його частки у житловому будинку в АДРЕСА_1. Вказана квартира № 2 є ізольованим приміщенням та має власний вихід. Відповідачі проти задоволення позову не заперечили, таким чином суд приходить що виділення ? частки житлового будинку в натурі, не буде суперечити інтересам сторін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 183, 319, 321, 358, 364, 379, 380, 380, 383, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі відповідно до належної йому однієї четвертої частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор площею 4,4 кв.м. (2-1), кухню площею 10,9 кв.м. (2-2), кімнату площею 17,5 кв.м. (2-3), кімнату площею 14,8 кв.м. (2-4), санвузол площею 3,2 кв.м. (2-5).

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.