Справа № 359/9429/14 Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 22-ц/780/2944/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 29 13.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позову послався на те, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася22 вересня 2013 року з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», йому було спричинено тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень позивачем були понесені витрати, пов`язані з лікуванням на загальну суму 7651 грн. 75 коп.За скоєне ОСОБА_2 притягнутий до кримінальної відповідальності та вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2014 року засуджений за ч.2 ст.286 КК України.

Крім того, позивач зазначав, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у погіршенні його здоров'я, порушенні його життєвих планів та перспектив, інтенсивності і тривалості перенесених ним психічних страждань.

З огляду на викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнення розміру позовних вимог, просив стягнути на свою користь: з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду у розмірі 7 651 грн. 57 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 45 000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 04 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на його користь з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду у розмірі 7 651 грн. 57 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а з ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 5000 грн., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленим та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано суду докази, які підтверджують наявність усіх необхідних елементів (ознак) складу правопорушення, вимоги про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди у розмірі 7651 грн. 57 коп. є обґрунтованими, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Також суд зазначив, що відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 06 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 100 000 грн. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Однак з такими висновками суд першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22 вересня 2013 року ОСОБА_2, керуючи легковим автомобілем «СНЕRY A15 Amulet», д.н.з. НОМЕР_1, по вул.Київський шлях у м.Борисполі, грубо порушив Правила дорожнього руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який переходив проїзну частину.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 23 січня 2014 року ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: саден правої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; забійної рани правого ліктьового суглобу, яка за своїм характером тягне розлад здоров'я на строк 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; уламкового перелому діалізу обох кісток правої гомілки у верхній третині, який за своїм характером тягне тривалий розлад здоров'я, на строк понад 21 день, - і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми, забійних ран, саден голови та обличчя, множинних вогнищ геморрагічних забоїв в лобних долях (з обох сторін) з перифокальним набряком, лінійного перелому лобної кістки, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані обставини встановлені вироком Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 13 червня 2015 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та засуджено за ч.2 ст.286 КК України (а.с.5-6). Тому ці обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

По справі встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, що підтверджується договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 лютого 2013 року, укладеного між ним та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», термін дії якого з 25 лютого 2013 року по 24 лютого 2014 року. Даним полісом визначено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 100 000 грн. (а.с.53).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст. 16, п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 35-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Тобто вказаним вище Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано порядок отримання страхового відшкодування потерпілою особою.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 звертався до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування внаслідок ДТП за участю застрахованого автомобіля «СНЕRY A15 Amulet», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, надав страховій компанії документи, перелік яких визначений у ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та отримав відмову у його виплаті.

Таким чином, позивачем було порушено порядок та умови отримання ним страхового відшкодування, а відтак звернення ОСОБА_3 до суду із вказаним позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є передчасним.

Однак суд першої інстанції у порушення ст.ст. 213, 214 ЦПК України на вказані вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, у зв`язку з чим передчасно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкодиз наведених вище підстав.

Разом з тим колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції враховано характер та обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, ступінь його вини, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого у зв'язку з отриманими ним травмами, тривалість його лікування у медичних закладах, прикладення ним зусиль до відновлення вимушених змін у його життєвих стосунках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди та правильно визначив її розмір у сумі 5000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необгрунтованість стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн., є безпідставними.

Рішення суду в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовляє, тому з позивача на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 288 грн. 26 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 04 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також стягнення судового збору - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

В позові ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір у розмірі 288 грн. 26 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді