Справа № 372/4244/15-ц
Провадження 4-с-56/15
ухвала

Іменем України

17 листопада 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якій остаточно просив з урахуванням зроблених уточнень, визнати неправомірними дії заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 по визначенню та складанню довідок-розрахунків про стан заборгованості по сплаті аліментів від 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354 та визнати неправомірною і скасувати постанову заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 01.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 39529161 і просив поновити строк на оскарження зазначеної постанови.

В обґрунтування скарги зазначив, що 14.10.2005 року Обухівським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі ? частин заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

01.09.2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт належного ОСОБА_1 транспортного засобу Ford Mondeo державний номерний знак НОМЕР_1 та заборону відчужувати будь-яке належне боржнику майно. Заявник вважає, що дії державного виконавця є незаконними, а оскаржувана постанова суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Підставою для скасування постанови на думку заявника є те, що арешт та заборону накладено нібито за прострочення заявником здійснення платежів по аліментах, починаючи з 21.08.2013 року, що не відповідає дійсності, оскільки згідно власних розрахунків заявника у нього наявна переплата у розмірі 0,45 грн.

Заявник звернувся до відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області з клопотанням про вжиття необхідних заходів для зняття арешту та заборони з його майна та подав відповідні довідки про доходи та власні розрахунки. На зазначене клопотання відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було надано відповідь за № 9355, в якій було зазначено про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, внаслідок чого станом на 01.09.2015 року у заявника наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6 666, 89 гривень і до відповіді долучено дві довідки розрахунку заборгованості зроблені заступником начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354, оскільки заявник не погоджується з зазначеними в довідках сумах заборгованості і за його розрахунками в нього наявна переплата, а тому просить суд визначити зазначені розрахунки по заборгованості сплати аліментів неправомірними.

Заявник зазначає в скарзі, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити посилаючись на незаконність дій державного виконавця та просив визнати неправомірними розрахунки по заборгованості сплати аліментів здійснені заступником начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354 та визнати неправомірною і скасувати постанову заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 01.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 39529161, з підстав зазначених в скарзі.

Заступник начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати скаргу у її відсутність.

Заінтересована особа, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги не заперечувала.

Вислухавши представника заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2005 року Обухівським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист № 2-1801/05 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі ? частин заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 04.10.2005 року.

На підставі вищезазначеного виконавчого листа, постановою державного виконавця Кагарлицького районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження № 39529161 з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-1801 виданого 14 жовтня 2005 року .

01 вересня 2015 року постановою заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 накладено арешт на транспортний засіб Ford Mondeo державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

14 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області з клопотанням, в якому просив про вжиття необхідних заходів для зняття арешту та заборони з його майна та подав відповідні довідки про доходи та щомісячне утримання аліментів за місцем основної та додаткової роботи з серпня 2013 року.

На зазначене клопотання відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було надано відповідь за № 9355, в якій було зазначено про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, внаслідок чого станом на 01.09.2015 року у заявника наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6 666, 89 гривень і до відповіді долучено дві довідки розрахунку заборгованості зроблені заступником начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354. В разі незгоди з діями державного виконавця боржнику було рекомендовано звернутись до суду зі скаргою.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи; залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

З викладеного слідує, що в разі виникнення між сторонами спору щодо визначення розміру заборгованості по аліментам, даний спір має розглядатись судом в порядку позовного провадження і саме суд має визначити розмір заборгованості по аліментах. Якщо ж заінтересована особа не погоджується із діями державного виконавця під час визначення розміру заборгованості за аліментами, вона має право оскаржити такі його дії до суду в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України (ст.383 ЦПК України).

Як вбачається із змісту поданої скарги ОСОБА_1, він оскаржує (просить визнати неправомірними дії державного виконавця при здійсненні розрахунків заборгованості) дії державного виконавця ВДВС Кагарлицького РУЮ ГУ у Київській області щодо нарахування йому заборгованості по аліментах, як такі що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», що повинно розглядатися судом, як скарга на дії державного виконавця в процесі виконання судового рішення, в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Отже, як встановлено судом, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки на підставі вищевказаного виконавчого листа в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Кабінету міністрів України від 26.02.1993 року № 146 затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, при цьому це утримання аліментів з працівників усіх видів заробітку як за основним місцем роботи, так і за місцем роботи за сумісництвом.

Як вбачається з довідок-розрахунків складених заступником начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354, державним виконавцем одночасно зроблено донарахування 30% прожиткового мінімуму як за основним місцем роботи боржника - УПУС у ТОВ «Екопотенціал», де він займає посаду начальника, так і за місцем роботи за сумісництвом - МПП «Феон» на посаді начальника складу, в звязку з чим розмір донарахувань склав 60% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такі неправомірні дії державного виконавця суперечать постановленому судовому рішенню, на підставі якого проводиться стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій заступника начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_3 по визначенню та складанню довідок-розрахунків про стан заборгованості по сплаті аліментів 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383, ст. 385 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявник просить поновити йому строк на оскарження постанови заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 01.09.2015 року накладено арешт на транспортний засіб Ford Mondeo державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу, оскільки про неправомірність зазначеної постанови заявник дізнався лише 28.09.2015 року, після отримання відповідних довідок розрахунків заборгованості по аліментах.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив встановлений ч.1 ст. 385 ЦПК України строк для подачі скарги з поважної причини, а тому цей строк підлягає поновленню.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В судовому засіданні встановлено, що постановою заступника начальника ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 01.09.2015 року накладено арешт на транспортний засіб Ford Mondeo державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

У постанові державного виконавця ні одна з обставин, що регулюють порядок виконання рішень про стягнення аліментів передбачених ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не вказана.

Частиною другою цієї статті встановлено, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню

стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із

сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про

нього стягувачу і боржнику:

Оскільки судом встановлено, що довідки про розрахунок заборгованості від 01.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354 із сплати аліментів ОСОБА_1 обчислені державним виконавцем в порушенням вимог закону, то підстави для винесення постанови про арешт майна боржника відсутні.

Таким чином постанова заступника начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 39529161 є цілком неправомірною, що винесена всупереч закону та порушує Конституційне право заявника на власність та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладені обставини, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі скарги на постанову заступника начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 39529161.

Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_3 по визначенню та складанню довідок-розрахунків про стан заборгованості по сплаті аліментів 28.09.2015 року за № 9353 та від 28.09.2015 року за № 9354 по виконавчому провадженню № 39529161.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 39529161.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.М. Мора