Справа №: 671/13/15-671/13/15-ц
Провадження № 2/671/54/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

при секретарі Щербініній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Продінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Продінвест» (далі- ТОВ «Продінвест») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 113672 грн. 37 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05 жовтня 2012 року наказом № 279-О-2 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «Продінвест» на посаду водія-експедитора з перевезення вантажів, а 21 жовтня 2013 року відповідно до наказу № 279-О-1 припинено трудовий договір з відповідачем.

19 жовтня 2012 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 60000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідно до п. 4.1. цього договору сума позики підлягала поверненню щомісячно в сумі 500 грн. з жовтня 2012 року по вересень 2022 року включно, або у разі необхідності на вимогу позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

31 січня 2013 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 6600 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Грошову позику відповідач був зобов'язаний повернути до 28 лютого 2013 року, або у разі необхідності на вимогу позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

30 травня 2013 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 3000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідно до п. 4.1. цього договору сума позики підлягала поверненню щомісячно в сумі 1000 грн. з червня 2013 року по серпень 2013 року включно, або у разі необхідності на вимогу позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. вказаних вище договорів, при простроченні повернення позики позичальник зобов'язувався сплатити штраф у розмірі 1 % від неповернутої суми позики за кожний прострочений день та додатково проценти в розмірі 19 % річних (за договором від 30 травня 2013 року - 20 % річних). Крім того договорами було встановлено, що несплачена сума боргу збільшується на індекс інфляції за весь строк прострочення.

Як зазначено в позовній заяві, заборгованість за трьома договорами безпроцентної позики відповідач добровільно не погашає.

Загальна сума позики, як вказує позивач, становить 69600 грн., з яких відповідачем сплачено 19418 грн. 62 коп. (останній день оплати - 21 жовтня 2013 року), в результаті чого у відповідача станом на момент звернення позивача до суду склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 113672 грн. 37 коп. (50181 грн. 38 коп. - основна сума боргу; 50181 грн. 38 коп. - сума штрафних санкцій (пеня та штраф, з урахуванням вимоги про строк позовної давності в 1 рік); 3312 грн. 66 коп. - сума 3 відсотків річних за несвоєчасне виконання зобов'язання; 9996 грн. 95 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції). Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача Романішин О.О. підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав.

Відповідач та його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на те, що договори позики є неукладеними, оскільки кошти за ними відповідачем не отримувались.

Відповідач пояснив та допитаний за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 у якості свідка показав, що він дійсно працював водієм-експедитором у позивача. Під час однієї з робочих поїздок у м. Стрий Львівської області у нього були викрадені невідомою особою документи та грошові кошти, отримані від клієнтів за розвезені продукти, в сумі більше 50000 грн. Про вказану подію він- ОСОБА_1 телефоном повідомив директора, на що останній порекомендував ОСОБА_1 звернутись в правоохоронні органи з приводу крадіжки документів, а щодо викрадення грошей не повідомляти, що вказане питання вони вирішать самостійно. ОСОБА_1 так і зробив та, повернувшись з поїздки, під час тривалої розмови з директором останній переконав його- ОСОБА_1 укласти з товариством договір позики. При цьому директор пообіцяв ОСОБА_1 значне підвищення заробітної плати, з якої щомісячно буде відраховуватись певна сума. ОСОБА_1 на такі умови погодився. З його слів, всі три заяви на отримання позики він писав власноручно, всі договори позики та видаткові касові ордери підписував, щомісячно з його заробітної плати вносились кошти в касу підприємства на умовах, передбачених договорами. ОСОБА_1 вказав, що кошти за договорами позики він не отримував.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно вимог ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року наказом № 279-О-2 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «Продінвест» на посаду водія-експедитора з перевезення вантажів, а 21 жовтня 2013 року відповідно до наказу № 294-О-3 припинено трудовий договір з відповідачем на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

19 жовтня 2012 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 60000 грн. Відповідно до п. 4.1. цього договору сума позики підлягала поверненню щомісячно в сумі 500 грн. з жовтня 2012 року по вересень 2022 року включно, або у разі необхідності позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

31 січня 2013 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 6600 грн. Грошову позику відповідач був зобов'язаний повернути до 28 лютого 2013 року, або у разі необхідності позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

30 травня 2013 року між ТОВ «Продінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 одержав грошову позику в сумі 3000 грн. Відповідно до п. 4.1. цього договору сума позики підлягала поверненню щомісячно в сумі 1000 грн. з червня 2013 року по серпень 2013 року включно, або у разі необхідності позикодавця - достроково. У випадку звільнення позичальника, незалежно від обставин звільнення, останній зобов'язувався погасити залишок позики в день звільнення.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. вказаних вище договорів, при простроченні повернення позики позичальник зобов'язувався сплатити штраф у розмірі 1 % від неповернутої суми позики за кожний прострочений день та додатково проценти в розмірі 19 % річних (за договором від 30 травня 2013 року - 20 % річних). Крім того договорами було встановлено, що несплачена сума боргу збільшується на індекс інфляції за весь строк прострочення.

Вказані обставини підтверджуються: показаннями в суді допитаного у якості свідка відповідача ОСОБА_1 в частині визнання ним факту власноручного написання заяв на отримання позики, факту підписання ним договорів позики від 19 жовтня 2012 року, від 31 січня 2013 року та від 30 травня, факту підписання ним видаткових касових ордерів; даними: договорів безпроцентної позики, укладених між сторонами 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня; власноручно написаних ОСОБА_1 трьох заяв на отримання позики; видаткових касових ордерів від 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня 2013 року; наказів № 279-О-2 від 05 жовтня 2012 року та № 294-О-3 від 21 жовтня 2013 року; відомостей касової книги ТОВ «Продінвест» на 2012 рік (витяг - стор. 236 касової книги).

В результаті невиконання відповідачем умов вищевказаних договорів станом на січень 2015 року у нього за розрахунком позивача склалась заборгованість перед ТОВ «Продінвест» в розмірі 113672 грн. 37 коп. (50181 грн. 38 коп. - основна сума боргу; 50181 грн. 38 коп. - сума штрафних санкцій (пеня та штраф); 3312 грн. 66 коп. - сума 3 відсотків річних за несвоєчасне виконання зобов'язання; 9996 грн. 95 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції).

Вказана заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не погашає, підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Суд критично оцінює показання допитаного у якості свідка відповідача ОСОБА_1 в частині викрадення у нього коштів та неотримання ним коштів від ТОВ «Продінвест» за договорами позики, оскільки факт викрадення коштів в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов та відповідачем не доведений, а посилання відповідача на неотримання ним коштів від ТОВ «Продінвест» за договорами позики спростовується даними видаткових касових ордерів від 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня 2013 року, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні.

За таких обставин, позов ТОВ «Продінвест» слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики та судові витрати у справі.

На підставі ст. ст. 525, 526, 625, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Продінвест» заборгованість за договорами безпроцентної позики від 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня 2013 року в розмірі 113672 грн. 37 коп. та 1136 грн. 72 коп. судових витрат, а всього- 114809 грн. 09 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Бабій