РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа №293/1567/14-ц

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Васильчука С.Ф.;

при секретарі Тишкевич К.Б.;

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні правомочностей власника майна,-

ВСТАНОВИВ

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеними позовами /а.с.2, 45, об'єднання 55/ в якому зазначили про те, що рішенням Черняхівського райсуду від 06.02.2014 р. та рішенням Апеляційного суду від 08 квітня 2014 р. ОСОБА_1 повернуто у власність автомобіль ВАЗ 21063, 1990 р. випуску, д.н. НОМЕР_1, яким він користується згідно з дорученням виданим ОСОБА_3

Після вступу рішень в законну силу, ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом до виконавчої служби на предмет повернення йому автомобіля, який перебуває у домогосподарстві відповідачки. Однак, державний виконавець відмовив йому у відкритті виконавчого провадження без будь-яких підстав.

Тоді він звернувся безпосередньо до відповідачки з вимогою про повернення йому автомобіля на що отримав відмову.

Вважає те, що відповідно до доручення, він має право вимагати від відповідачки повернення автомобіля, що і просить суд зобов'язати вчинити відповідачку.

ОСОБА_3 також звернувся з аналогічним позовом до суду в якому зазначив про те, що відповідно до мотивувальної частини рішення Апеляційного суду від 08.08 2014 р. та наявних у нього документів, він є власником вказаного автомобіля. Відповідачка незаконно утримує даний автомобіль і не повертає його як йому так і ОСОБА_1 Просив позови об'єднати та зобов'язати передати автомобіль йому та ОСОБА_1

В судовому засіданні позивачі позови підтримали з обставин, наведених в позовах крім того зазначили про те, що на час розгляду справи їм не відомо де фактично перебуває спірний автомобіль.

Відповідно до ст.10 п.4 ЦПК України, суд неодноразово роз'яснював позивачам наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій та про обов'язок доведення обставин на яких ґрунтуються їх позови, звертаючи увагу позивачів на необхідність повідомлення суду про фактичне місце перебування майна.

Відповідачі подали до суду копію ухвали суду про накладення арешту на майно від 12 березня 2012р. відповідно до якої судом накладено арешт на спірний автомобіль, а тому вважають, що автомобіль перебуває у відповідачки за її місцем проживання.

Відповідачка до суду не з'явилася та надіслала заперечення проти позову в яких вказала про те, що де перебуває спірний автомобіль їй не відомо. Просила розглянути справу у її відсутність.

Судом ухвалено розглядати справу у відсутність відповідачки.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позови позивачів слід задовольнити з наступних підстав:

- правовідносини регулюються ст., ст. 387, 388 ЦК України, ст. 3 ЦПК України;

- в судовому засіданні встановлено та не оспорено сторонами того, що дійсно, під час шлюбу з відповідачкою, ОСОБА_3, через довірену особу ОСОБА_5, видав доручення ОСОБА_1 на автомобіль у 2012 р., яке дійсне по даний час /а.с.51/ і після того, як подружжя ОСОБА_1 стали проживати окремо, спірний автомобіль залишився у домогосподарстві ОСОБА_4;

- у дорученні зазначене те, що ОСОБА_1 , крім інших прав, має право на керування автомобілем, на власний розсуд визначати місце стоянки автомобіля. Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 на законних підставах користується автомобілем;

- хоча в ст.387 ЦК України і зазначене про те, що власник має право на витребування майна з незаконного володіння, однак, відповідно до Постанови Пленуму ВС України, за захистом своїх прав щодо речі, якою на законних підставах користується інша особа і ця річ незаконно вибула з його користування, то і такий користувач має право на захист своїх прав, на що вказує і ст.3 ЦПК України;

- відповідно до заперечень, поданих до суду ОСОБА_4, на даний час їй не відомо те, де перебуває вказаний автомобіль. Однак, позивачі наполягли на тому, що відповідно до ухвали Черняхівського райсуду від 12 березня 2012 р. даний автомобіль заарештовано і ОСОБА_4 не мала права чинити будь-що з заарештованим автомобілем. Якщо вона і видалила автомобіль з свого домогосподарства, то вчинила це незаконно. З'ясувати те, чи дійсно на даний час автомобіль перебуває у відповідачки, на що вказують позивачі не є за можливе з тих підстав, що відповідачка до суду не з'являється і примусити судом її з'явитися до суду не є за можливе;

- при вирішенні спору, суд бере до уваги вищезазначену ухвалу суду про арешт автомобіля, відсутність будь-яких даних про те , що арешт порушено, а тому приходить до переконання про те, що автомобіль перебуває у відповідачки за її місцем проживання та накладенням арешту;

- у зв'язку з задоволенням позову та враховуючи те, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір і за ОСОБА_3, який просить зарахувати таку сплату ( п. 2 прохальної частини позову) як його особисту, суд стягує з відповідачки на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Про поверненні надлишково сплаченого судового збору ОСОБА_1 в судовому засіданні не просив.

На підставі вищенаведеного, ст.387, 388 ЦК України, керуючись ст., ст. 209, 212-215, 88 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_4 шляхом зобов'язання її видати з свого домоволодіння, що по АДРЕСА_1 та передати автомобіль ВАЗ 21063, 1990 р. виготовлення, держ.номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, зареєстрований Житомирським ОРЕВ УДАІ 07.06.2002 р. - ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В останній частині, щодо судових витрат, відмовити за безпідставністю.

Копію рішення негайно направити відповідачці.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області, через Черняхівський райсуд протягом 10 діб, після його проголошення, а особами, які не були присутні при проголошенні рішення, в той же термін, після отримання його копії.

Головуючий суддя: (підпис) С.Ф. Васильчук

Копія: вірно

Суддя: