Номер провадження: 22-ц/785/318/15
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Заїкіна А.П., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Публічне акціонерне товариство "Одесагаз", Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом знесення самовільного будівництва, зобов'язання вчинення певних дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

15.04.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом, в якому зазначили, що їм належить по 1/16 частині домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідач та співвласник частини вказаного домоволодіння грубо порушив державні будівельні норми та інші нормативно-правові акти з питань планування і забудови території, які є обов'язковими для суб'єктів містобудування, оскільки відповідач у 1999 році самочинно, на земельній ділянці спільного користування, без згоди позивачів побудував двоповерховий житловий будинок під літ. "Б", загальною площею - 146. 8 кв.м., за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1. Зазначене самочинне будівництво двоповерхового будинку в безпосередній близькості від житлового будинку позивачів несе загрозу їх нерухомому майну та збереженню цілісності земельної ділянки, так як споруда висотою понад 22 м, що зведена без урахування близько розташованої частки будинку позивачів, постійно затінює його та земельну ділянку від сонячного проміння, чим порушуються правила добросусідства.

З урахуванням вищевикладеного позивачі після уточнення заявлених позовних вимог просили:

зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в реалізації права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом знесення самовільного будівництва - двоповерхового житлового будинку під літ. "Б", загальною площею - 146, 8 кв.м., за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1;

зобов'язати ОСОБА_4 провести відключення від електромережі самочинного будівництва ОСОБА_4, двоповерхового житлового будинку під літ. "Б", загальною площею - 146, 8 кв.м., за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 підключення якого до електромережі вона провела самовільно;

зобов'язати ОСОБА_4 провести відключення газопостачання самочинного будівництва ОСОБА_4, двоповерхового житлового будинку під літ. "Б", загальною площею - 146, 8 кв.м., за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 підключення якого до газорозподільної мережі вона провела самовільно.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_3 вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

Представники третіх осіб - ПАТ "Одесагаз", ПАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" залишили вирішення спору на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, представник Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до суду не з'явились.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 шляхом знесення самовільного будівництва, зобов'язання вчинення певних дій залишено без задоволення в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 1 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 1 500 грн.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2013року між сторонами була затверджена мирова угода, відповідно до умов якої позивачі визнали за відповідачкою право приватної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 і дана ухвала набрала чинності 27.03.2013року.

Однак погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тільки з підстав того, що є ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2013року про затвердження мирової угоди, оскільки мирова угода була затверджена по іншій справі, між іншими сторонами і підстави позову були іншими.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору № 269 від 14.12.1937року забудовнику ОСОБА_7 під забудову було передано земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с.158-159).

Відповідно до рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 707 від 07.08.1956року за домоволодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 447кв.м.( а.с. 160-161).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2008року визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/16 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП " МБТІ та РОН" 24.04.2008року ( а.с.5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 19.03.2009року Четвертою Одеської державною конторою ОСОБА_3 належить 1/16 частина домоволодіння АДРЕСА_1 ( а.с. 6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.10.2008року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, за ОСОБА_4 - відповідачем по справі, зареєстровано право власності на 2/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Згідно технічному паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, який було складено 19.04.1990року, вбачається, що домоволодіння № 3 знаходиться на земельній ділянці площею 447кв.м. та складається з житлових будівель літ."А", "Б", "Т". Будівлі літ ."Б" та літ."Т" побудовані самовільно.

Із заключення Бюро технічної інвентарізації про реєстрацію будинка АДРЕСА_1 від 15.02.1973року видно, що будинок літ. " Б" побудовано в 1957 році самовільно ОСОБА_9 ( а.с. 145).

Згідно технічному паспорту на дане домоволодіння, який складено 03.04.2014року вбачається, що домоволодіння складається з житлових будівель літ. "А" та "Б". ( а.с.52-53).

Дані технічні паспорти підтверджують ті обставини, що будівля літ."Б" існувала на час складання технічного паспорту 19.04.1990року і на час коли позивачі в порядку спадкування стали власниками кожний по 1/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

В технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_1, що складено 03.04.2014року вказано, що у зв;язку з тим, що будівлі двоповерховий житловий будинок літ."Б", який знаходиться у користуванні ОСОБА_4, котельня літ."С", яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудовані до 05.08.1992року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентарізації об;єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001р. № 127 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 ( із змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва.

Правом на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих будівель наділений орган державної влади чи місцевого самоврядування на підставі ст.376 ЦК України, а позивачі - у разі доведення обставин, визначених положеннями статей 16, 391, 386ЦК України.

За актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10 .05.2014року, складеним Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю в Одеській області, за виїздом інспектора на місце на об;єкт - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1- не виявлено факту проведення будівельних робіт ( а.с. 143-144).

Згідно листа від 28.05.2014року № 01/11-6019 Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю в Одеській області не знайшла підстав для звернення до суду з позовом , оскільки будівля літ."Б" не вважається самочинно побудованою ( а.с. 40).

Позивачі звертаючись до суду з позовом на підставі ст.ст.391,386 ЦК України вказали на те, що двоповерховий будинок несе загрозу їх нерухомому майну та постійно затінює його та земельну ділянку від сонячного проміння.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні будь- які докази того, що відповідачка здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачами їх власністю.

Встановлення наявності порушень державних будівельних норм та правил при здійсненні будівництва потребує спеціальних знань в галузі будівництва, а тому для доведення таких обставин перед судом повинно здійснюватися за висновком експерта ( ст.143 ЦПК України).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції позивачі не звертались до суду із клопотанням про призначення судової будівельно- технічної експертизи. Відповідно твердження позивачів про наявність загрози їх нерухомому майну належним та допустимим доказом не доведена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов про зобов;язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в реалізації права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом знесення самовільного будівництва у відповідності до вимог ст.ст.391, 386 ЦК України не знайшов свого підтвердження, а тому треба відмовити у його задоволенні.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 уклала договір про користування електричною енергією з ПАТ " Одесаобленерго" 28.08.2013року ( а.с.80, 86-89). Згідно даного договору ПАТ " Одесаобленерго" взяло на себе зобов;язання забезпечувати електроенергією споживача ОСОБА_4, яка проживає за адресою : АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 зобов;язується оплачувати одержану електричну енергію. Сторони виконують умови даного договору і підстав для відключення ОСОБА_4 від електромережі у ПАТ " Одесаобленерго" немає.

Судом також встановлено, що ПАТ " Одесагаз" відкрило рахунок 14732 на ім;я ОСОБА_4 на постачання газу за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 81) і ОСОБА_4 проводить оплату за постачання газу. Фактично сторони виконують зобов;язання і підстав для відключення ОСОБА_4 від газопостачання також немає.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав недоведенності позову.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.2, 309 ч.1п.п.3,4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Публічне акціонерне товариство "Одесагаз", Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом знесення самовільного будівництва, зобов'язання вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П. Заїкін

Л.А.Гірняк