АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/66/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/503/15 Доповідач - Бахметова В.Х.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на неправомірні дії державного виконавця,-

· ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року у задоволенні скарги ПАТ "Універсал Банк" на дії державного виконавця у виконавчому провадженні відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Універсал Банк" просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу про визнання неправомірними дій державного виконавця та начальника першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

· Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, неправомірно виходив з того, що постанова про перевірку виконавчого провадження від 10.10.2013 року, постанова про скасування процесуального документу державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.08.2012 року вже скасовані постановою заступника начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області від 31.01.2014 року за результатами перевірки виконавчого провадження та не є чинними, а тому відповідно відсутні підстави для повторного визнання дій суб'єкта оскарження неправомірними.

· В судовому засіданні представник ПАТ "Універсал Банк" апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на обставини викладені в ній.

· Представник першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, відповідає матеріалам справи.

· Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Універсал Банк" підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

· Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні постанови державного виконавця скасовані за результатами перевірки виконавчого провадження постановою заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 31.01.2014 року та є нечинними, тому немає підстав визнавати дії державного виконавця та начальника першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції неправомірними, оскільки вони попередньо уже визнані неправомірними вищевказаною постановою.

· Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

· Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №25945041 на виконання виконавчого листа №2-492, який видано 27.10.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості в розмірі 2 168 580,14 грн., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.17).

· 02.08.2012 року державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження постановою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника - поручителя ОСОБА_2 (а.с.9, ВП №25945041).

· Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2012 року (а.с.27, ВП №25945041) "внесено виправлення у три виконавчі листи у справі №2-492/10 та зобов'язано внести у виконавчий лист повну резолютивну частину рішення суду від 27.10.2010 року, а саме:

· стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість в розмірі 2168580,14 грн.; 1700 грн. судового збору; 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

· звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення - адміністративний будинок, загальною площею 450,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Збараж, вул. Грушевського, буд. 145, Тернопільської області, що належить ОСОБА_1; нежиле приміщення - тваринницьку будівлю під літерою "Л", загальною площею 1779,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1."

·

· Згідно ч.2 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції від 04.07.2013 року) "Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку".

З постанови начальника першого відділу ДВС ТМУЮ Касіча М.В. від 10.10.2013 року вбачається, що її винесено на підставі розгляду звернення боржника - поручителя ОСОБА_2 та вказаним документом визнано такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" дії державного виконавця Ясінського С.В., та скасовано постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.08.2012 року з мотивуванням та посиланням на ст.83 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.25, ВП №25945041).

Поряд з цим, цього ж числа, начальник першого відділу ДВС ТМУЮ Касіч М.В. виніс постанову (а.с. 26, ВП №25945041) про скасування процесуального документу, в мотивувальній частині якої посилався на ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження", а саме на те, що "начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова."

Тобто, в один і той же день, начальник першого відділу ДВС ТМУЮ Касіч М.В. виносить дві постанови, в яких по - різному трактує свої повноваження та підстави для незаконного скасування накладеного арешту на майно боржника - поручителя.

Законодавець у ч.3 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року чітко зазначив форму, процедуру та правомочного суб'єкта зняття арешту з майна боржника, який накладено з метою забезпечення виконання рішення суду - це: начальник відповідного відділу державної виконавчої служби та суд. При цьому, копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

З матеріалів справи вбачається, що усупереч вимогам вказаної статті Банк не було повідомлено про зняття арешту з майна боржника - поручителя, що спричинило наступне відчуження належного поручителю будинку.

Виходячи із аналізу обставин справи та норм закону, начальник першого відділу ДВС ТМУЮ Касіч М.В. при прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_2 вчинив неправомірні дії, в результаті яких скасував постанову про арешт майна боржника - поручителя шляхом скасування процесуального документа, що законодавцем у Законі України "Про виконавче провадження" не передбачено, так як скасування процесуального документа є можливим лише для виправлення граматичної чи арифметичної помилки.

Крім цього, постанова про скасування процесуального документу винесена 10.10.2013 року, проте зареєстрована в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень лише 02.12.2013 року як підстава для зняття арешту.

Підставними є вимоги і щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Ясінського С.В., оскільки згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27.10.2010 року проведено солідарне стягнення боргу за кредитним договором як з боржника ОСОБА_1, так і з поручителя ОСОБА_2

Проте всупереч вимогам ст. ст. 52, 55 ЗУ "Про виконавче провадження" після внесення судом виправлення до виконавчого листа державним виконавцем Ясінським С.В. безпідставно не вжито заходів щодо накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2, яка є поручителем згідно кредитного договору №11/440-2 від 29.10.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року та постановлення нової ухвали про задоволення скарги публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст.307, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Універсал Банк" задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року скасувати, постановити нову ухвалу.

Скаргу публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на дії державного виконавця задовольнити:

визнати неправомірними дії начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Касіча М.В. щодо перевірки дій державного виконавця Ясінського С.В. у виконавчому провадженні №25945041 за заявою боржника ОСОБА_2 та винесенні ним процесуальних документів;

визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління Ясінського С.В. по невжиттю заходів щодо арешту майна поручителя ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2010 року про солідарне стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 згідно кредитного договору №11/440-2 від 29.10.2007 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Х. Бахметова