Справа № 712/1012/15-ц
Провадження № 2/712/911/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

при секретарі Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого останній надано в борг грошові кошти в розмірі 5000 дол. США. Факт отримання коштів підтверджується власноруч написаною ОСОБА_2 розпискою. Позивач неодноразово в усній формі просив відповідачку повернути йому позику, 26.11.2014 року направив їй вимогу про виплату боргу в сумі 75300 грн., проте вона ухиляється від повернення суми боргу. У зв'язку з неможливістю врегулювати спірні правовідносини в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 79347,22 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 793,47 грн.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_3 позов підтримав, просив постановити рішення відповідно з вимогами діючого законодавства.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що не отримувала від позивача ніяких грошових коштів. Розписка, яка написана нею власноручно 14.10.2012 року, не містить ніяких боргових зобов»язань, а була видана на підтвердження оплати позивачу його послуги, а саме: переїзду із будинку її матері до іншого місця проживання.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.10.2012 року відповідачкою ОСОБА_2 складена розписка, відповідно до якої вона зобов»язується оплатити ОСОБА_1 5000 дол., що в еквіваленті становить 40000 грн.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналізуючи розписку, яка видана відповідачкою позивачу 14.10.2012 року, не вбачається наявність у ОСОБА_2 будь-яких грошових зобов»язань перед ОСОБА_1, оскільки текст розписки не містить посилання на отримання грошових коштів та обов»язку їх повернути у певний строк або за першою вимогою позикодавця. З розписки вбачається намір відповідачки оплатити певні послуги з боку позивача.

З показів свідка ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1, під час перебування у шлюбі з відповідачкою, не мав постійного місця роботи та власних грошових коштів та був неплатоспроможним. Відповідачка видала розписку ОСОБА_1 з метою забезпечення його переїзду до іншого помешкання та ніяких коштів від нього не отримувала.

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 14.10.2012р. про те, що він переїжджає до іншого помешкання після підшукання житла за взаємною згодою з ОСОБА_2 Згідно з договором оренди квартири від 14.11.2012р. ОСОБА_1 переїхав до АДРЕСА_1. Договір оренди підписаний орендодавцем ОСОБА_5 та з боку орендарі - ОСОБА_2 Оплату в сумі 3000 грн. здійнила також ОСОБА_2

Аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, оскільки між сторонами не був укладений договір позики і грошові кошти не передавалися. Позиція відповідачки і подані нею докази є послідовними, логічними та доводять відсутність у неї будь-яких боргових зобов»язань перед позивачем.

Керуючись ст.ст.15, 16, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 57-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: