Справа № 204/626/14-ц
Провадження № 2/204/562/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Гусєвій В.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути солідарно з відповідачів суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 50000 грн. 00 коп. та витрати по оплаті судового збору у сумі 500 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 15 жовтня 2011 року у м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 Згідно звіту №544606 від 03.04.2012 року вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП, складає 151430 грн. 00 коп. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» сплатило на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у сумі 50000 грн. 00 коп., що підтверджено копіями платіжних доручень №8066 від 04.07.2011 року; №8155 від 05.07.2011 року; №8527 від 13.07.2011 року; №8564 від 13.07.2011 року; №8853 від 19.07.2011 року; №8946 від 20.07.2011 року. 30 січня 2012 року вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7771884 від 30.09.2011 року, за яким, страховик зобов'язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Отже, позивач, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до ОСОБА_3, як до особи, яка заподіяла шкоду та до ОСОБА_1 як до страхувальника, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві (а.с.160).

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП відсутня; винним у вчиненні ДТП є відповідач ОСОБА_3, що підтверджено вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2012 року; також ОСОБА_1 не є власником автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, тому, просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши заперечення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що власником транспортного засобу «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_5

Встановлено, що 15 жовтня 2011 року у м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2012 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.11-12).

Згідно звіту ТОВ «Крок» №13/10/11-С від 20.10.2011 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП, складає 151430 грн. 00 коп. (а.с.13-17).

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виплата страхового відшкодування була здійснена Приватним акціонерним товариством СК «ВУСО» у відповідності до ст.25 Закону України «Про страхування» у сумі 50000 грн. 00 коп., що підтверджено копіями платіжних доручень №8066 від 04.07.2011 року; №8155 від 05.07.2011 року; №8527 від 13.07.2011 року; №8564 від 13.07.2011 року; №8853 від 19.07.2011 року; №8946 від 20.07.2011 року (а.с.26,27).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 керував автомобілем «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, тобто, на відповідній правовій підставі, і саме з його вини скоєна дорожньо - транспортна пригода та пошкоджений автомобіль «Мерседес Бенц» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, та який належить ОСОБА_5 А отже підстави для солідарного стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_1 відсутні.

Статтею 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

В останній нормі Закону передбачається, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 зобов'язаний відшкодувати страховій компанії виплачене страхове відшкодування в порядку регресу, оскільки він письмово не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду протягом трьох робочих днів з дня її настання.

Проте, відповідно до підпункту «ґ» пункту 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 вищевказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Встановлено, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди було викликано співробітників ДАІ, та повідомлено в телефонному режимі страхову компанію позивача про настання страхового випадку, номер поліса, згідно з яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в зазначеній страховій компанії, дату, до якої він діє, ПІБ, адресу.

Норма п.п.33.1.4 п.33.1.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить прямої вказівки про необхідність обов'язкового звернення з письмовим повідомленням про настання страхового випадку виключно особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в цій страховій компанії, а визначає необхідність звернення до страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди.

Судом враховано, що сам факт неповідомлення страховика про ДТП за відсутності зазначених умов не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням страхувальником страховику певних документів.

Тому, саме з відповідача ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» підлягає стягненню сума завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 50000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 500 грн. 00 коп.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1187, 1192 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями), ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід.номер НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід.номер НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судовий збір у сумі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Токар