Справа № 359/3943/14 Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/1338/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 42 19.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, визначення порядку користування квартирою, зміну договору найму та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 15.08.1994 року по 25.09.2013 року. Він та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 41,4 кв.м.

Протягом останніх п»яти років ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вищевказаній квартирі за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, в зв»язку з чим втратили право користування нею згідно вимог ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР.

Зважаючи на втрату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування квартирою, беручи до уваги вкрай негативні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивач просив суд визначити порядок користування неприватизованою квартирою, за яким виділити йому в користування ізольовану кімнату площею 16,9 кв.м., а відповідачу ОСОБА_2 - дві кімнати площею 12,2 та 11,7 кв.м., оскільки такий порядок користування не призведе до штучного погіршення житлових прав сторін. Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор просив залишити в спільному користуванні сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про виселення його з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР в зв»язку з порушенням ОСОБА_1 правил співмешкання та громадського порядку, що унеможливлює спільне проживання з ним.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його позову, позивач ОСОБА_1 подав на рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позову скасувати та ухвалити в цій частині рішення про задоволення його вимог в повному обсязі. Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просив залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Таким чином, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, що є предметом апеляційного оскарження.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1. Квартира, загальною площею 65,1 кв.м. та жилою площею 41,4 кв.м., складається з трьох кімнат: 16,9 кв.м., 12,2 кв.м. та 11,7 кв.м.

Ухвалюючи рішення про відмову у визнанні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового Кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин пропущення строку визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін, щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у ст. 71 ЖК УРСР строки.

Під час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 не користується житлом понад шість місяців без поважних причин, в зв»язку з чим правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у визнанні її такою, що втратила право користування житлом у спірній квартирі.

Не може вважатися відсутністю без поважних причин і відсутність у квартирі АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_4, оскільки він згідно наявних в справі письмових доказів з 02.09.2008 року перебуває в розшуку і його місцезнаходження на даний час не встановлено (а.с.14), що унеможливлює з»ясування поважності причин його відсутності.

Обгрунтованим є і висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визначення порядку користування квартирою та зміни договору найму, оскільки встановлення порядку користування квартирою з наданням йому у користування кімнати площею 16,9 кв.м. призведе до значного погіршення житлових умов відповідачів, оскільки частка кожної із сторін у житловій площі квартири складає по 10,35 кв.м. (41,4 : 4), і виділення позивачу кімнати площею 16,9 кв.м. збільшить його частку більше ніж на 6 кв.м., зменшивши при цьому частки відповідачів.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :