Справа № 565/1378/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Усунувши недоліки, 19 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд, подавши позовну заяву до ОСОБА_2 в новій редакції. Зокрема, ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений нею із ОСОБА_2, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції 23 грудня 2014 року за №303; відновити їй дошлюбне прізвище Калісінська та залишити з нею на проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя із ОСОБА_2 не склалось, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, не працевлаштований і не надає матеріальної допомоги для сімї та дитини. У позовній заяві ОСОБА_1 також зазначила, що з травня 2015 року вона фактично не підтримує сімейно-шлюбних відносин із ОСОБА_2 і на теперішній час ведення сторонами спільного господарства та їх спільне проживання остаточно припинено. Згідно з доводами позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини із відповідачем немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя у сторін розвинулась неприязнь один до одного та втрачено їх почуття любові та поваги.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи.

30 листопада 2015 року та 17 грудня 2015 року від ОСОБА_1 в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без її участі. Окрім цього, зміст вказаних заяв позивачки від 30 листопада 2015 року і від 17 грудня 2015 року свідчить, що ОСОБА_1 повністю підтримує зазначені позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2, та стверджує про узгодження сторонами місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання її матері.

У письмовій заяві від 30 листопада 2015 року ОСОБА_2 зазначив, що повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_1, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглянути справу за його відсутності. В подальшому заяв чи клопотань від відповідача в суд не надходило.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 30 листопада 2015 року і від 17 грудня 2015 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

23 грудня 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 23 грудня 2014 року зроблено відповідний актовий запис №303. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №099704, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 23 грудня 2014 року. Із свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №083979, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненській області 03 листопада 2008 року (актовий запис за №567 від 03 листопада 2008 року), слідує, що 29 жовтня 2008 року у сторін народився син ОСОБА_3.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, почуття поваги та любові. З травня 2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, проживають окремо і спільного господарства не ведуть. На теперішній час їх примирення не відбулося. Сторони не бажають відновити сімейно-шлюбні відносини і вважають неможливим збереження цього шлюбу, що слідує із їх письмових заяв від 30 листопада 2015 року та від 17 грудня 2015 року. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відсутній. Сторони дійшли згоди, що їх малолітня дитина буде проживати із матірю позивачкою в справі.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Слідуючи вимогам ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. Окрім цього, суд визнав за необхідне залишити малолітню дитину сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на проживання разом з матірю ОСОБА_1, враховуючи що з цього приводу сторони досягли згоди.

З врахуванням наведених обставин, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 113, ч.1 ст.160 СК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 23 грудня 2014 року, актовий запис за №303, - розірвати.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище Калісінська.

Визначити місце проживання малолітньої дитини сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання його матері ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд