АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2140/15 Головуючий в 1 інстанції: Панченко О.М. Доповідач : Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.

При секретарі: Мившуку В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва про стягнення невиплачених звільненому працівнику сум,-

заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнював та в якому просив стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва (далі по тексту - КПУЖГ «Житлорембудсервіс») на свою користь допомогу по тимчасовій непрацездатності за період непрацездатності за 11 оплачуваних днів у розмірі 1733 грн. 33 коп., а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за 888 днів, у розмірі 139 931 грн. 04 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що з 18.11.2011 року він працював в КПУЖГ «Житлорембудсервіс» на посаді юрисконсульта. З 06.02.2012 року по 20.02.2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у зв'язку з хворобою. 29.02.2012 року ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Проте, в порушення норм трудового законодавства при звільненні відповідачем не було проведено розрахунок належних позивачеві сум, що й стало підставою для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з КПУЖГ «Житлорембудсервіс» на користь позивача допомогу по тимчасовій непрацездатності за весь період непрацездатності у розмірі 1733 грн. 33 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 139 931 грн. 04 коп..

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові в повному обсязі. Скаржник послався на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи. Зокрема, судом не враховано, що на розрахункові рахунки відповідача було накладено арешт, а також те, що підприємство перебуває у комунальній власності та не завжди спроможне виконувати свої зобов'язання, у зв'язку з несвоєчасною оплатою мешканцями наданих їм комунальних послуг.

В судовому засіданні 20 січня 2015 року представник відповідача доводи скарги підтримав.

В судове засідання 17.02.2015 року сторони не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Задовольняючи позов суд вважав встановленими такі обставини.

З 18.11.2011 року позивач працював в КПУЖГ «Житлорембудсервіс» на посаді юрисконсульта. З 06.02.2012 року по 20.02.2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у зв'язку з хворобою.

Відповідно до ст.. 35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати, у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання. Допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі виплачується фондом починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок коштів роботодавця.

Відповідач не виконав свій обов`язок по оплаті тимчасової непрацездатності позивача не оплатив лікарняний , не сплатив позивачу суму 1733 грн. 33 коп.

Жодних заперечень, щодо суми та періоду нарахування вказаних коштів представник відповідача ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді не навів.

На вимогу апеляційного суду, надати розрахунок коштів, які відповідач зобов`язаний був сплатити за період тимчасової непрацездатності позивачу в період його роботи, представник відповідача не надав, та не з`явився в наступне судове засідання.

Таким чином, колегія суддів виходить з того, що розрахунок невиплачених сум, зроблений позивачем в позовній заяві є вірним і відповідач визнав, що він в 2012 році не виплатив позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Не була виплачена вказана сума і при звільненні позивача, який був звільнений 29 лютого 2012 року за згодою сторін.

Таким чином судом було встановлено, що відповідач порушив строки проведення розрахунку з позивачем при звільненні, а тому зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь період затримки.

В рішенні суду наведено розрахунок середнього заробітку проведений з 29 лютого 2012 року до 17.07.2014 року, та встановлено, що сума середнього заробітку складає за цей період 139 931 грн. 04 коп.

Розрахунок проведено у відповідності з вимогами Закону, а крім того представник відповідача в апеляційній скарзі не навів будь-яких доводів, що судом не вірно визначена сума, яка підлягає до стягнення на підставі ст. 117 КЗпП України.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки відповідають цим обставинам та вимогам Закону, а також правовим висновкам Верховного Суду України, які висловлені під час розгляду аналогічних вимог в порядку перегляду судових рішень за винятковими обставинами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не розрахувався з позивачем з поважних причин, так як мешканці не вчасно розраховуються за комунальні послуги, а відповідно існують великі борги перед постачальниками цих послуг, що стало підставою для арешту грошових рахунків відповідача, колегія суддів не приймає, тому, що вказані обставини не виключають вину відповідача у не проведенні з позивачем розрахунку по тимчасовій непрацездатності в період з 2012 до 2014 року.

Сума, яку недоплатив відповідач позивачу протягом такого тривалого часу є не досить значною, а тому могла б бути виплачена і період затримки не становив би такий тривалий час.

Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач з початку 2012 року пропонував з`явитись позивачу за належними йому коштами, які залишаються не виплаченими і на час розгляду справи в районному суді, і на час розгляду справи в апеляційному суді.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції надана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: