У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року,в с т а н о в и л а: У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1997 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 14 січня 2002 року ОСОБА_2 є власником незакінченого будівництвом будинку по АДРЕСА_1, який станом на 14 січня 2002 року був 82% готовності. У подальшому ними були здійснені будівельні роботи і станом на 26 червня 2008 року будинок був уже 95% готовності. Позивач вважає, що 13%, тобто 13/100 частин житлового будинку є спільною сумісною власністю подружжя, тому він має рівне з ОСОБА_2 право володіння, користування і розпорядження зазначеним майном. Відповідачка без його згоди уклала щодо спірного майна договори іпотеки та договори про задоволення вимог іпотекодержателя, внаслідок чого порушила його право власності на частину вказаного майна.Після уточнення позовних вимог, позивач просив визнати 13/100 часток незакінченого будівництвом житлового будинку - 95% готовності, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5; визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір іпотеки від 05 червня 2008 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 06 жовтня 2009 року, а також визнати недійсним договір іпотеки від 06 лютого 2010 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 06 лютого 2010 року, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано 13/100 часток незакінченого будівництвом житлового будинку - 95% готовності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано недійсними, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір іпотеки від 05 червня 2008 року за реєстровим № 5513, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 06 жовтня 2009 року за реєстровим № 4120, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнано недійсним, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, договір іпотеки від 06 лютого 2010 року за реєстровим № 850, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнано недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 06 лютого 2010 року за реєстровим № 853, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Вирішено питання про розподіл судових витрат.Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні. Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваного судового рішення без змін. Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: А.О. Лесько Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта