Номер провадження 2/243/3887/2015
Номер справи 243/7420/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«12» серпня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Хаустової Т.А.,
при секретарі - Нікіфоровій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі, та відшкодування моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у відповідача слюсарем-ремонтником шамотно-котельного цеху з 23 липня 1975 року до 30 квітня 2000 року. Згідно записів у його трудовій книжці у відповідності до наказу (розп.) № 399 від 28 липня 1975 року він був прийнятий до відповідача на роботу слюсарем-ремонтником в цех вогнетривкого шамотного припасу ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». З 01 січня 1999 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Наказом (розпорядженням) № 381 від 30.04.2000 року він був звільнений з роботи. При його звільненні з підприємства відповідач був зобов'язаний провести із ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у відповідача нібито коштів.
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні робітника виплата грошових сум, які йому належать, проводиться підприємством в день звільнення. У випадку спору про розмір сум, належних робітнику при звільненні, власник зобов'язаний в зазначений вище термін в любому випадку виплатити суму, яку він не оспорює. На момент мого звільнення такого спору між ним та відповідачем не було.
Станом на час його звільнення і на теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідача складає 776 грн. 32 коп. згідно листа арбітражного керуючого ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» вих. № 15-04/33/41Б від 15 квітня 2015 року.
В зв'язку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь заборгованість по заробітній платі 776 грн. 32 коп.
Крім зазначеного, незаконними діями відповідача йому була причинена і суттєва моральна шкода, пов'язана з трудовими правовідносинами, яка виявилась у його моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем законних прав та інтересів, гарантованих Конституцією і чинним законодавством України в частині своєчасного отримання винагороди (заробітної плати) за свій труд. Порушення відповідачем його трудових прав привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв'язків, через що він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Через провину відповідача, щодо своєчасного розрахунку він не міг своєчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, нести витрати по утриманню будинку, в якому мешкає, належним чином харчуватись та вдягатись, утримувати свою сім'ю.
Внаслідок чого він став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його здоров'я погіршився, в т. ч. через тривалий час порушення своїх законних прав з боку відповідача.
Таким чином, причинену йому відповідачем моральну шкоду він оцінює у 3000,0 грн.
Додає, що позовна давність не повинна застосовуватись за вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати, індексації, компенсації втрати частини заробітку, а також середнього заробітку та моральної шкоди за трудовими правовідносинами згідно норм чинного трудового законодавства з урахуванням в тому числі Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року по справі № 1-5/2012 щодо застосування статей 116, 117, 237-1 КЗпП України, з огляду на те, що заробітна плата йому до цього часу підприємством так і не виплачена.
Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати» і відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2001р. №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати» підприємства, установи та організації всіх форм господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату, зобов'язані під час цієї заборгованої заробітної плати нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів від 20.12.97р. №1427 (із змінами, внесеними постановою від 23.04.99р. №692).
В зв'язку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі, а саме з 01 травня 2000 року по день постанови судом рішення по справі. Приріст індексу споживчих цін за період з 1 травня 2000 року по 1 липня 20І5 року складає:
(1,016х 1,015х 1,006х1,006х1,015х1,004х1,006х0,983х0,998х1,004х1,002х1,005х1,016х1,061х1,01х0,986х0,993х1,014х0,997х0,982х0,985х0,998х1,002х1,007х1,007х1,014х1,015х1,011х1,011х1,007х1,00х1,001х0,999х0,983х1,006х1,013х1,019х1,015х1,014х1,004х1,004х1,007х1,007х1,007х1,0х0,099х1,013х1,022х1,016х1,024х1,017х1,01х1,016х1,007х1,006х1,006х1,003х1,0х1,004х1,009х1,012х1,009х1,012х1,018х0,997х0,996х1,005х1,001х1,009х1,0х1,02х1,026х1,018х1,009х1,005х1,006х1,002х1,0х1,006х1,022х1,014х1,006х1,022х1,029х1,022х1,021х1,029х1,027х1,038х1,031х1,013х1,008х0,995х0,999х1,011х1,017х1,015х1,021х1,029х1,015х1,014х1,009х1,005х1,011х0,999х0,998х1,008х1,009х1,011х1,009х1,018х1,019х1,009х0,997х0,994х0,996х0,998х1,012х1,029х1,005х1,003х1,008х1,01х1,009х1,014х1,013х1,008х1,004х0,987х0,996х1,001х1,0х1,001х1,002х1,002х1,003х1,0х0,997х0,997х0,998х0,997х1,001х1,0х0,999х1,002х1,002х0,999х1,0х1,0х1,001х1,0х0,999х0,993х1,0х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008) х 100% - 100% = 211,29%
Сума компенсації за період з 1 травня 2000 року по 1 липня 2015року складає:
776 грн. 32 коп. х 211,29 % /100% = 1640 грн. 29 коп.
Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі з 1 травня 2000 року по 1 липня 2015 року:
(1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,03x1,02) х100%-100% = 39,75%
776 грн. 32 коп. х 39,75 % /100% = 308 грн. 59 коп.
Просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Словянський керамічний комбінат» міста Словянськ Донецької області, код ЄДРПОУ № 00293574, на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 776 грн. 32 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 1640 грн. 29 коп., три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у сумі 308 грн. 59 коп., а також компенсацію моральної шкоди, яку він оцінює у сумі 3000 грн.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 12 серпня 2015 року від позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 11).
Представник відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» у судове засідання не зявився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в суд не повідомив, Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
-юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;
-фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку».
Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість, позовні вимоги в частині компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати та трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі задоволенню не підлягають, а позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працював у Відкритому Акціонерному Товаристві «Словянський керамічний комбінат» слюсарем-ремонтником шамотно-котельного цеху з 23 липня 1975 року по 30 квітня 2000 року.
Згідно Наказу № 381 від 30 квітня 2000 року був звільнений з роботи в порядку переводу в ВАТ «ФЕМ» (ст. 36 п. 5 КЗпП України) ( а.с. 7).
Підставою звільнення ОСОБА_1 з підприємства був факт невчасного та не в повному обсязі, а потім зовсім припинення виплати заробітної плати.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату , але кожний раз отримував відмову, щодо цього через відсутність у відповідача нібито коштів.
Отже, судом встановлено, що з моменту звільнення до теперішнього часу ОСОБА_1 не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 776 грн. 32 коп.
У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.
Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
В судовому засіданні встановлено, що станом на час звільнення позивача і на теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідача складає 776 грн. 32 коп. згідно листа арбітражного керуючого ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» вих. № 15-04/33/41Б від 15 квітня 2015 року ( а.с.4-5).
Тому з підприємства ВАТ Словянський керамічний комбінат на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 776 грн. 32коп, задовольнивши його позовні вимоги в цій частині.
У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».
Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов»язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов»язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України « Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати.
Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо).
Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв»язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Із розяснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, повязаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв»язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 ( з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків ( величину порога індексації).
Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати ( проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Однак, в судове засідання позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження виплати йому заборгованості по заробітній платі у сумі 776 грн.32коп.
Також позивачем ОСОБА_1 у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду даних про відмову власника або уповноваженого ним органу - Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» у виплаті компенсації.
Крім того, в матеріалах справи відсутні данні про розмір заборгованості по місяцях, за які вона утворилася.
Тому саме з цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення компенсації заробітної плати в зв»язку з порушенням строків її виплати задоволенню не підлягають.
Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення.
У відповідності до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Засади та сутність інституту моральної шкоди розкривається в ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків .
Судом встановлено, що у період трудових відносин з підприємством були порушені права ОСОБА_1, а саме, право на оплату праці, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідачем ВАТ «Словянський керамічний комбінат» не виплачена до теперішнього часу.
Так, звільнений працівник, якому з вини підприємства несвоєчасно виплатили належні при звільнені суми, має право вимагати відшкодування завданої при цьому моральної шкоди.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У звязку з тим, що протиправними діями відповідача ВАТ «Словянський керамічний комбінат» - дійсно були порушені трудові права позивача, що вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль, у звязку з порушенням звичайного укладу його життя, але суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень є завищеними та підлягають зменшенню до розміру 1000 грн., зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача.
Не підлягають задоволенню також позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у розмірі 308 грн 59 коп, оскільки нормами КЗпП України, який регулює взаємовідносини робітника та власника або уповноваженого ним органу, не передбачено стягнення трьох відсотків річних при несвоєчасному розрахунку з робітником.
Також, у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У звязку з чим, з відповідача ВАТ «Словянський керамічний комбінат», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнові характеру та 121,80 грн. за вимоги немайнового характеру.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,59,60,74,77,88,192,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Законом України Про судовий збір, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі, та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі відмовити у зв»язку з відсутністю підстав
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2