Справа № 149/1365/15-ц
Провадження №2/149/461/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2015 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Зоріній О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту спільного проживання, факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить встановити факт родинних відносин, факт постійного проживання з батьками та факт приналежності ОСОБА_3 сертифікату на земельну частку, та визнати за ним право власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_4.

З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак йому було рекомендовано питання щодо визнання права власності на спадкове майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) наявні виправлення.

Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 травня 2002 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 75 років, в с. Митинці Хмільницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, про що 14 травня 2002 року складено відповідний актовий запис № 6.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12 липня 2007 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 79 років, в м. Вінниця померла ОСОБА_3, про що 12 липня 2007 року складено відповідний актовий запис № 14.

Після смерті спадкодавців залишилось спадкове майно, а саме:

- право на право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Леніна, вартістю 29 808,75 грн, яка знаходиться на території Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_4 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації №260 від 26 жовтня 1996 року та зареєстрованого 6 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №2959;

- право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах в КСП ім..Леніна, вартістю 30 848,73 грн, яка знаходиться на території Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_5 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації № 260 від 26 жовтня 1996 року та зареєстрованого 6 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №2958;

- житловий будинок з відповідними господарчими будівлями вартістю 64 264 грн., загальною площею 53,0 кв.м., житловою 33,3 кв.м., допоміжною площею 10,6 кв.м. та площею інших приміщень 9,1 кв.м., що складається з житлового будинку «А», та господарчих будівель і знаходиться в АДРЕСА_1 і належав ОСОБА_4.

Право на спадкування за заповітом, відповідно до ст. 1223 ЦК України, після смерті спадкодавців, виникло в позивача по справі - ОСОБА_1, так як 05 лютого 1997 року та 10 листопада 2003 року в Маркушівській сільській раді були посвідчені заповіти, відповідно якого спадкодавці: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зробили особисте розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, а також все те що буде належати їм на день смерті і на що вони за законом матимуть право заповіли - ОСОБА_1.

Окрім спадкування за заповітом, позивач по справі, має право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджується юридичними фактами, а саме: свідоцтвом про народження НОМЕР_5

Реалізовуючи право на спадкування за заповітом, позивач по справі, прийняв спадщину після смерті батьків, шляхом постійного проживання з спадкодавцями на час відкриття спадщини (відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та подання заяви про прийняття спадщини в встановлений законом строк, (відповідно до ст. ст. 1269 - 1270 ЦК України), до Хмільницької державної районної нотаріальної контори.

Отримати в нотаріальній конторі, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 та на право на земельні частки (пай) розташованих на території Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області не представляється можливим, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно та у сертифікатах на право на земельну частку (пай) наявні виправлення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин пов'язаних із набуттям спадкодавцем права на житловий будинок, діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Вказана інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, належав на праві власності спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, третя особа, на стороні позивача, без самостійних вимог: ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та похована в с. Маркуші Хмільницького району Вінницької області, а саме те, що вона дійсно являється його матір'ю.

Встановити факт постійного проживання, позивача по справі - ОСОБА_1, з батьками - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та які поховані в с. Маркуші Хмільницького району Вінницької області.

Встановити факт приналежності ОСОБА_3 сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації № 260 від 26 жовтня 1996 року та зареєстрованого 6 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 2958, виданого на ім'я ОСОБА_5.

Визнати за, спадкоємцем за заповітом, сином - ОСОБА_1, право власності на спадкове мейно, а саме:

- право на право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Леніна, вартістю 29 808,75 грн, яка знаходиться на території Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_4 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації №260 від 26 жовтня 1996 року та зареєстрованого 6 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №2959;

- право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах в КСП ім..Леніна, вартістю 30 848,73 грн, яка знаходиться на території Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_5 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації № 260 від 26 жовтня 1996 року та зареєстрованого 6 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №2958;

- право власності на житловий будинок з відповідними господарчими будівлями вартістю 64 264 грн., загальною площею 53,0 кв.м., житловою 33,3 кв.м., допоміжною площею 10,6 кв.м. та площею інших приміщень 9,1 кв.м., що складається з житлового будинку «А», та господарчих будівель і знаходиться в АДРЕСА_1 і належав ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя М. В. Тарнавський