УХВАЛА

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 березня 1994 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем у них не склалось, вона з дитиною проживає у своїх батьків, відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дочки. Вважала збереження шлюбу недоцільним та неможливим.

З урахуванням викладеного, позивач просила розірвати шлюб.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб, зареєстрований 26 березня 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської сільської ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 249, від якого є неповнолітня дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, розірвано. Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_3 залишено прізвище «ОСОБА_4», громадянину ОСОБА_4 залишено прізвище «ОСОБА_4». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказане рішення суду повернуто, як неподану.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнавши неподаною та повернувши ОСОБА_4 його апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у наданий йому строк не усунув недоліки апеляційна скарги, а саме не доплатив 5 грн судового збору.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Апеляційним судом установлено, що подана апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України, оскільки заявником не сплачено судовий збір.

В ухвалі про визнання апеляційної скарги неподаною, апеляційний суд зазначив, що до апеляційного суду повернулось поштове відправлення з відміткою на конверті про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає та з посиланням на положення ч. 1 ст. 77 ЦПК України визнав ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху не виконаною.

Погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки до касаційної скарги заявник додав документи, зокрема, квитанцію про сплату судового збору, та зазначив, що місце проживання він не змінював, а ухвала про залишення апеляційної скарги без руху апеляційним судом направлена в м. Синельникове Дніпропетровської області (а. с. 58), тоді як в апеляційній скарзі він зазначив місце свого проживання - м. Нікополь Дніпропетровської області (а. с. 51-53).

Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду (ст. 13 ЦПК України).

Проте апеляційний суд зазначене не врахував та, повернувши без належних правових підстав апеляційну скаргу заявнику, порушив його право на судовий захист.

За таких обставин у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта