Справа №583/4160/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кудін А. М.
Номер провадження 22-ц/788/525/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5,

про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 12 червня 2013 року (з додатком від 29 квітня 2014 року) в розмірі 14 435 грн. та проценти за прострочення виконання договору позики від 12 червня 2013 року (з додатком від 29 квітня 2014 року) в розмірі 14 435 грн., а всього - 28 870 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 1 129,84 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити вимоги ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 9 800 грн.

При цьому не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення боргу в сумі, еквівалентній 1 100 доларів США, що за курсом НБУ (15,6 грн.) становить 16 556 грн. та відсотків за прострочення виконання умов договору в розмірі 26 671 грн., оскільки додаток до боргової розписки ОСОБА_3 від 12 червня 2012 року ніяким чином не стосується розписки від 12 червня 2013 року. У тексті додатку двічі зазначена дата 12.06.2012, що виключає можливість описки. Зазначає, що навіть якщо б вказаний додаток і мав відношення до розписки, то він не свідчить про передачу коштів в розмірі 1200 доларів США ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_3 не отримував від ОСОБА_6 кошти в сумі 1200 доларів США, а отримував суму 10 800 гривень, тому, вважає, що договір позики є укладеним на суму 10 800 гривень. Крім того, з посиланням на положення ч.1 ст.1046 ЦК України вказує, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження часткове погашення суми боргу в розмірі 1 000 грн., а тому непогашена сума боргу становить 9 800 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_7, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, які проти скарги заперечують, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, місцевий суд, враховуючи порушення відповідачем умов договору позики та недоведеність ним факту повного розрахунку з позивачем, дійшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача суми боргу та процентів за прострочення виконання договору позики.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять його умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України 1. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що Були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

2. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банкуУкраїни.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Згідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, який 23 грудня 2014 року остаточно уточнивши мотивував тим, що 12 червня 2013 року між ним та ОСОБА_3 укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав від нього грошові кошти в розмірі 10 800 грн. з терміном сплати до 13 липня 2013 року. На підтвердження зобов'язань позичальник ОСОБА_3 надав йому боргову розписку. 29 квітня 2014 року між сторонами підписаний Додаток до боргової розписки від 12 червня 2013 року, яким були внесені зміни до укладеного договору позики та доповнені наступним чином: «1.Сума боргу в 10 800 грн. перераховується в 1200 доларів США. 2. ОСОБА_3 починає погашення боргу з 04.05.2014 р. по 12.06.2014 р. рівними частками по 150 доларів США кожної неділі. 3. В разі неповернення боргу в зазначений термін відповідач зобов'язується сплачувати 1% від непогашеної суми боргу за кожен день прострочки». Разом з цим в додатку зазначено, що третя особа ОСОБА_9 не заперечує проти даної редакції домовленості і зі свого боку є поручителем. Однак у зазначений строк відповідач борг повернув частково, сплатив у травні 2014 року двічі по 50 доларів США, решту боргу у сумі 1100 доларів США не повертає. Просив визнати укладеним договір позики від 12 червня 2013 року з кінцевим терміном сплати до 12 липня 2013 року з додатком від 29 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_3 та стягнути з останнього заборгованість за договором позики в розмірі 17 435 грн. ( гривневий еквівалент 1100 доларів США), відсотки за прострочення виконання договору в розмірі 32 016 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн.

Матеріалами цивільної справи підтверджується та обставина, що між сторонами раніше неодноразово укладались договори позики. Останній раз був укладений договір позики 29 квітня 2014 року, згідно якого сторони дійшли до спільної згоди внести доповнення до боргової розписки ОСОБА_3 від 12 червня 2012 року, за якою останній позичив у позивача та не повернув 10800 грн., які за обопільною згодою сторін перераховані в 1200 доларів США, що відповідає вимогам ст. 651 ЦК України, відповідно до якої зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовими наслідками зміни договору відповідно до ст. 653 ЦК України є зміна зобов'язань сторін відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Таким чином, договором від 29 квітня 2014 року сторони змінили предмет договору: суму позики у розмірі 10800 грн. визначили в доларовому еквіваленті - 1200 доларів США, встановили нові строки погашення боргу, про що йдеться в п. 2 Договору, а саме : ОСОБА_3 починає погашення боргу з 4 (четвертого) травня 2014 року по 22 червня 2014 року рівними частками про 150 (сто п'ятдесят доларів) доларів СЩА кожної неділі (4,11,18,25 і т.п…); пунктом третім встановили відповідальність, зокрема, в разі неповернення боргу в зазначений термін ОСОБА_3 зобов'язується сплачувати 1% від непогашеної суми боргу за кожен день прострочки.

Сторонами визнається, що у травні 2014 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 на погашення боргу 100 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем наданий апеляційному суду та долучений до матеріалів справи оригінал зазначеного договору, наявність якого з огляду на ч.2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, невиконання відповідачем зобов'язань за цим договором та спростовує заперечення відповідача щодо повного виконання ним зобов'язань договором.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія

суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: