АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3832/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про часткове визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсними.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

14.08.2014 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору факторингу №4 від 11.06.2012 , укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення прав вимоги за договором надання споживчого кредиту №9-84М/06-2006И від 27.06.2006 , визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей- Колект» в частині відступлення прав вимоги по договору іпотеки №9-84М/06-2006И від 27.06.2006 року, а також стягнути на його користь з відповідача-1 судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 червня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ним було укладено договір про надання споживчого кредиту №9-84М/06-2006И, предметом якого було надання кредиту в іноземній валюті в сумі 86 000 доларів США 00 центів, з датою погашення не пізніше 27.06.2027 (тобто кредит надано строком на 20 років), з процентною ставкою за використання кредитних коштів у розмірі 11,8%.

Згідно умов №9-84М/06-2006И (п.1.4. договору), кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобов'язань (п.2.1. договору), за договором кредиту ПАТ «УкрСиббанк» прийняло заставу майна (іпотека): двокімнату квартиру за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором іпотеки №9-84М/06-2006И від 27.06.2006 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та накладено заборону на відчудження вказаного майна.

Для здійснення погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, ним здійснювались платежі, частина з яких відображена в позовній заяві.

В подальшому, з початку 2009 року у зв'язку з настанням наслідків кризи 2008 року, він втратив можливість погашати іпотеку на квартиру, з причин, що не залежали від нього.

06.08.2009 ним було отримано вимогу №3135-21-40-36 від 06.08.2009 ПАТ «УкрСиббанк» про дострокове погашення кредиту в сумі майже більше 80 000 доларів США.

Він як сумлінний платник за можливості вніс суму в розмірі 3 000 доларів США.

Ним було отримано інформацію щодо переходу на дату 11.06.2012 права вимоги по договору про надання споживчого кредиту від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» та по договору іпотеки.

При розгляді документів про перехід права вимоги по договору про надання споживчого кредиту У»9-84М/06-2006И від 27.06.2006 від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» та відступлення права вимоги по договору іпотеки №9-84М/06-2006И, які він отримав не в повному обсязі, було встановлено, що вказані документи не були завірені належним чином.

Проте він, як сумлінний боржник, звернувся до відповідача-1 з пропозицією розстрочення боргу, однак вказав, що розмір суми боргу вважає неправомірно нарахованим та прохав надати належні докази переходу права боргу до відповідача-1.

Сума боргу, заявлена ТОВ «Кей-Колект» не відповідає дійсності, у зв'язку з неправомірним нарахуванням, а тому підлягає перегляду.

Ним було отримано відповідь від ТОВ «Кей-Колект» про відмову у розстроченні та перегляді суми зобов'язань, з наданням часткових копій документів, завірених останнім, та вивчивши їх детально була виявлена невідповідність даних правочинів вимогам законодавства, що викладено у позовній заяві.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про часткове визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсними відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_4 - представник ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Зокрема зазначала, що 19.11.2012 ОСОБА_5 отримав інформацію щодо переходу на 11.06.2012 права вимоги по кредитному договору від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» та по договору іпотеки похідному від кредитного договору. Позивачем від відповідача частково були отримані документи щодо відступлення права вимоги. Вказувала, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. У відповідності до ч.3 ст.215 ЦК України позивач є інша заінтересована особа наділена законним правом на оспорення правочину, що стосується його прав та обов`язків, а тому і звернувся до суду за захистом порушеного права. На думку представника позивача, позовна вимога щодо визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки судом не розглянута, про що свідчить рішення суду. ТОВ «Кей-Колект» не має ліцензії на здійснення валютних операцій, а отже відповідно і не мав права проводити будь-які валютні операції. У відповідності до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України вважає правочин недійсним. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про часткове визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсними суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності і повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та норм матеріального права.

Статтею 513 ЦК України, визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно положення ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В розумінні ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 27 червня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №9-84М/06- 2006И, відповідно до якого Банк надав позивачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 86 000 доларів США 00 центів, в порядку і на умовах, визначених даним договором, з датою погашення не пізніше 27.06.2027 року, з процентною ставкою за використання кредитних коштів у розмірі 11,8%.

Пунктом 1.4. вказаного договору визначено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до п.2.1. даного договору, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором, Банком прийнято заставу майна (іпотеку) а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки №9-84М/06-2006И від 27.06.2006 року, укладеного з позичальником.

Того ж, 27 червня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №9-84М/06-2006И, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п. 1.4. цього договору, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 74,30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений 27.06.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та накладено заборону на відчудження вказаного в договорі майна.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №4, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив, а ТОВ «Кей-Колект» прийняв право вимоги, зокрема за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5

В цей же день, 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

Сторонами не заперечувалось про наявність заборгованості у позивача.

Як встановлено в ході судового розгляду та не заперечується позивачем, 20.06.2012 року повідомлення про відступлення права вимоги було направлено на адресу позивача.

Позивача належним чином повідомлено про заміну кредитора та проінформовано останнього про те, що банківські резвізити для сплати заборгованості за кредитним договором не були змінені.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього

Кодексу.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним. Вимоги про визнання такого правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування.

Із умов укладених договорів вбачається, що його предметом є передача (відступлення) кредитором новому кредиторові за плату права грошової вимоги (права вимоги) до боржника забезпеченої іпотекою. Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює кредитора у кредитному договорі та набуває прав грошових вимог кредитора за цим кредитним договором, включаючи право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань боржника за кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом вказаної норми права відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором новому кредиторові. Якщо відступлення вимоги має оплатний характер, то до цього договору застосовуються положення ЦК України про купівлі-продажу, якщо передача права є безоплатною - положення про дарування.

Таким чином, встановивши, що спірний договір відступлення права вимоги має оплатний характер і до цього договору застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що договір укладено у відповідності до вимог ст.ст. 512 - 516 ЦК України. Зазначений договір не передбачає надання фінансових послуг під відступлення права грошової вимоги, а встановлює зобов'язання нового кредитора щодо самостійного (за рахунок власних коштів і на власний ризик) стягнення боргу, а тому укладені 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу №4, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив, а ТОВ «Кей-Колект» прийняв право вимоги, зокрема за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 та договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки не підпадає під дію Закону України «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг». При укладенні зазначених договорів ТОВ «Кей-Колект» не потрібна ліцензії на здійснення валютних операцій, оскільки будь-які валютні операції не проводились.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А таких доказів на підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача не було надано.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: