Справа № 127/1347/15-ц Провадження № 22-ц/772/1598/2015Головуючий в суді першої інстанції Романюк Л. Ф.
Категорія 54 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

27.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначила, що вона працювала з 03.03.2008 року на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь». 05.01.2015 року позивачку було звільнено з роботи наказом № 67-к від 23.12.2014 року, який був підписаний директором центру соціальної реабілітації Балдинюком В.М. Підставою для звільнення були зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників центру, лист МСП України №71/04/64-14 від 31.10.2014 року із змінами до штатного розпису центру реабілітації, відмова ОСОБА_2 від запропонованих посад, згода профкому про наступне звільнення.

Позивачка вважає, що її звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося без попередньої згоди виборного органу профспілкової організації, членом якої вона є та вищого виборного органу цієї професійної спілки.

На момент її звільнення вже діяв новий штатний розпис і відповідач мав можливість запропонувати позивачці роботу за спеціальністю, однак така посада запропонована не була.

В заяві від 11.02.2015 року про зміну (збільшення) предмету та підстав позову ОСОБА_2 зазначила, що вважає її звільнення не законним, оскільки відповідачем не було отримано попередньої згоди виборчого органу Профспілки працівників освіти і науки, членом якої є позивачка.

Окрім того ОСОБА_2 працювала у центрі з березня 2008 року, має майже 7 років безперервного стажу роботи в вище зазначеній установі, також: заочно навчається з 2013 року в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини за спеціальністю «економіка підприємства» та являється одинокою матір'ю, яка самостійно виховує і утримує свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За таких обставин на позивачку розповсюджуються гарантії, передбачені ст. 42 та ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Просила суд визнати незаконним її звільнення з роботи та поновити на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства праці та соціальної політики України з 05.01.2015 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2015 року до дня поновлення на роботі без вирахування податків та інших обов'язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року в позові ОСОБА_2 до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року про відмову в позові скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Просить визнати незаконним її звільнення з роботи та поновити її на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України з 05.01.2015 року. Стягнути з Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2015 року до дня поновлення на роботі без вирахування з нього податків та інших обов'язкових платежів.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суду вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» на посаду викладача з трудового навчання наказом № 10-К від 01.03.2008 року.

Відповідно до Положення про Вінницький центр соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України координація роботи Центру та організаційно-методичне забезпечення його діяльності здійснюється Міністерством соціальної політики України (п. 1.4. Положення). Штатний розпис Центру затверджується Міністерством соціальної політики України (п. 10.3 Положення) (а.с. 79-83).

Листом від 13.10.2014 року № 714/04/67-14 Мінсоцполітики України разом з затвердженими 09.10.2014 року змінами до штатного розпису центру «Промінь» на 2014 рік, передбачається необхідність виведення із штатного розпису відділення трудової реабілітації центру семи штатних посад викладачів трудового навчання (а.с. 104-106).

Наказом № 46 від 31.10.2014 року, який був виданий директором центру реабілітації Балдинюком В.М. введено зміни у дію (а.с. 107).

Наказом № 55-К від 03 листопада 2014 року викладача трудового навчання ОСОБА_2 попереджено про наступне звільнення та запропоновано їй роботу на одній із таких вакантних посад - асистента вихователя соціального, кухонної робітниці, прибиральниці службових приміщень (а.с. 101-102).

Наказом № 67-К від 23.12.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи 05.01.2015 року по статті 40 п. 1 КЗпП України в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням численності працівників центру реабілітації (а.с. 103).

Згідно частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні численності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частина 1,2 статті 49-2 Кодексу Законів про працю України встановлює, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

З витребуваних судом апеляційної інстанції у відповідача штатних розписів станом на 03.11.2014р. - дату попередження ОСОБА_2 про наступне звільнення, та станом на 05.01.2015р. - дату звільнення ОСОБА_2 з роботи, судовою колегією встановлено, що штатний розпис ВЦСРДІ «Промінь» від 01.10.2014р., з 6 штатними посадами викладачів з трудового навчання в відділенні трудової реабілітації дітей-інвалідів, було затверджено в Міністерстві соціальної політики України 11.12.2014 року. Штатний розпис ВЦСРДІ «Промінь» від 01.01.2015 року, з 3 штатними посадами викладачів з трудового навчання в відділенні трудової реабілітації дітей-інвалідів, було затверджено в Міністерстві соціальної політики України лише 08.05.2015 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що у відповідача не було законних підстав звільняти позивача, оскільки на момент звільнення штатний розпис установи передбачав шість штатних посад викладачів з трудового навчання в відділенні трудової реабілітації дітей-інвалідів.

Виходячи з нормативного тлумачення пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49 2 КЗпП, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 05.01.2015 року в установі перебувала вивільнена посада викладача з трудового навчання, яку з 06.09.2013 року займав ОСОБА_6. Останнього було звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України наказом № 64-К від 15.12.2014 року, проте зазначена посада позивачу, в порушення вимог ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України, не була запропонована (а.с. 170-182).

Крім того, не вирішувалося в установленому порядку переважне право на залишенні на роботі при вивільненні викладача трудового навчання ОСОБА_6, чим було порушено порядок вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та порушено право ОСОБА_2 на працевлаштування.

Безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що за порушення трудової дисципліни до ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було чинним на час її попередження та звільнення з роботи, оскільки рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 153-154) скасовано наказ № 53-К від 20 жовтня 2014 року про оголошення догани викладачу трудового навчання ОСОБА_2

У зв'язку із викладеним, звільнення позивача слід визнати незаконним та поновити ОСОБА_2 на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, стягнувши з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.01.2015 року до дня поновлення на роботі.

Відповідно до довідки № 4 від 25.02.2015 року (а.с. 77) ОСОБА_2 в листопаді-грудні відпрацювала 23 робочих дня / 2 = 11,5 дн. За вказані місяці вона отримала основну заробітну плату: 1535,49 грн. + 712,12 грн. / 2 = 97,72 грн. в день. Кількість робочих днів з 06 січня по 26 травня 2015 року: (19+20+21+21=15) = 97 днів * 97,72 грн./день = 9381,12 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи і судом допущено порушення або неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України задовольнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з роботи, що здійснено на підставі наказу №67-к від 23.12.2014 року у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників, виданого директором Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України з 06.01.2015 року.

Стягнути з Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.01.2015 року до дня поновлення на роботі в сумі 9381,12 грн. Сума вказана без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Стадник І.М.

(підпис) Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.