пр. № 6/759/190/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанець Р.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанець Р.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, яке мотивував тим, що на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №46017396 на суму 15 480 грн. 24 коп., по виконанню виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2/759/5312/12 від 18.02.2014 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Країна» у розмірі 15 480 грн. 24 коп.

Однак, боржник не виконує в добровільному порядку рішення суду, в той час як державним виконавцем було здійснено ряд дій у відповідності до Закону для можливості примусового виконання рішення суду.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути дане подання у відсутності державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення подання державного виконавця, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державному виконавцеві надано право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно на примусовому виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №46017396 на суму 15 480 грн. 24 коп., по виконанню виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2/759/5312/12 від 18.02.2014 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Країна» у розмірі 15 480 грн. 24 коп.

Як вбачається з подання державного виконавця, постановою державного виконавця 14.01.2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписи ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» покладають на державного виконавця обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, відповідно до ч.2,3 ст.11 цього Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом та має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню.

До того ж, з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, проаналізувавши норми діючого законодавства України та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку, що державним виконавцем взагалі не надано належних доказів про направлення боржнику рекомендованою кореспонденцією копії постанови про відкриття виконавчого провадження (реєстру відправлення вихідної кореспонденції, зворотнього повідомлення про отримання даної постанови або конверту, який повернувся по закінченню терміну його зберігання на пошті), крім того, копія єдиного Акту державного виконавця від 12.02.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, не є належним доказом того, що останнім було здійснено усі необхідні дії для виклику боржника та доказом того, що останній не надав державному виконавцю доступу до квартири, у якій він зареєстрований, а тому суд дійшов до висновку, що державним виконавцем не в повній мірі були проведені дії у відповідності до вимог діючого законодаства України, для можливості примусового виконання рішення суду, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення даного подання.

Керуючись вимогами Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України, в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 57-60, 208-210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанець Р.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Лопатюк Н.Г.