АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/67/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1323/15Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Кривчун Т.О.

при секретарі: Лимар О.М.

за участю

прокурора Рощепа Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, органу опіки та піклування Охтирської міської ради Сумської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, посилаючись на те, що 25.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з тим, що спільне життя між ними не склалося, просила розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб. Також зазначила, що на даний час вона не має постійного місця роботи, донька ОСОБА_4 більше прив'язана до батька, тому, враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з відповідачем. При цьому просила врахувати, що вона має на утриманні також доньку від першого шлюбу.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року у Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено повністю. Шлюб, зареєстрований 25.09.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 213 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвано.

Після розірвання шлюбу позивачці залишено шлюбне прізвище - «ОСОБА_2».

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, відмовлено повністю за безпідставністю та недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вказує, що, відмовляючи їй в задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини, суд безпідставно не врахував тієї обставини, що вона має право на офіційне закріплення місця проживання дочки за конкретною адресою. Приймаючи до уваги те, що відповідач змінює місце проживання, вона буде позбавлена можливості безперешкодно зустрічатися з дитиною

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 2, 3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміні рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом вірно встановлено, що 25.09.2009 року між ОСОБА_3 ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.09.2009 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.2009 року, сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановивши, що сторони категорично не бажають підтримувати сімейні відносини, не погоджуються на примирення, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд, враховуючи положення ст.. 104, 112 СК України, обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність розірвання шлюбу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання дитини, місцевий суд виходив з того, що сторони дійшли згоди щодо проживання малолітньої ОСОБА_4 з відповідачем, тому спір, який підлягає розгляду в судовому порядку відсутній. Разом з тим вказаний висновок не відповідає обставинам справи виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У відповідності із ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як встановлено місцевим судом і вказане вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. При цьому вказує, що зазначення конкретної адреси, яка не є адресою місця реєстрації відповідача, забезпечить її право на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Проти проживання доньки з батьком вона не заперечує, оскільки на даний час не має можливість забезпечити її матеріально.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком за місцем його фактичного проживання, працівниками органу опіки та піклування 12.02.2015 року проведено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено, що у дитини є окрема кімната, яка облаштована дитячими меблями. Є місце для іграшок, які сприяють розвитку дитини. Дитина прихильно відноситься до батька та вважає саме цю квартиру своєю домівкою. ОСОБА_3 має гарні навики по догляду за донькою, працює, позитивно характеризується за місцем проживання. Має матеріальну змогу та бажання утримувати свою доньку. При визначенні місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування Охтирської міської ради покладається на розсуд суду.

Згідно акту обстеження умов проживання відповідача та малолітньої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, дитина може проживати за вищезазначеною адресою разом із батьком. Таке проживання не суперечитиме найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позову в цій частині - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст.307, п.3,4 ч. 1 ст. 309, ст..ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини - скасувати. Постановити в цій частині нове рішення.

Позов Собини Вікторії Олександрівни до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання останнього АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ О.В. Чумак

Судді /підпис/ Т.О. Кривчун

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак