Ухвала

Іменем України

12 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності, зміни черговості права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з січня 1996 року він проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у її квартирі АДРЕСА_1. Крім того, у цій квартирі також проживав її син - ОСОБА_3 За цей час вони придбали автомобіль марки ЗАЗ Sens, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

В подальшому ОСОБА_5 захворіла та у 1999 році їй було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням. З того часу він здійснював догляд за дружиною та утримував сім'ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем першої черги після її смерті є її син, ОСОБА_3, який прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

Враховуючи викладене, позивач просив встановити факт проживання його зі ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, замінити черговість одержання права на спадкування та визнати за ним право власності на Ѕ частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, а також в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину зазначеного вище автомобіля.

Справа судами розглядалася неодноразово. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ Sens, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_5 07 липня 2009 року. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й задовольнити його позов в частині зміни черговості спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом та визнати за ним право власності на Ѕ частину спадкового майна.

Судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про зміну черговості спадкування, визнання за позивачем права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом та визнання за ним права власності на Ѕ частину спадкового майна, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, оскільки сам факт хвороби та те, що вона була інвалідом третьої групи за загальним захворюванням не свідчить про ці обставини. Тому відсутні підстави для одержання позивачем права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

При цьому суди правильно вказали на те, що піклування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одне про одного свідчить про проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а не про наявність підстав для зміни черговості спадкування після її смерті.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М. Фаловська