Справа № 367/1913/15 Головуючий у І інстанції Кухленко Д.С.
Провадження № 22-ц/780/2680/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 13.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Коцюрби О.П.

При секретарі -Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2015 р. у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 у зв»язку із виконанням рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 3-і особи Що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір»ю,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-і особи Що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Шевченківського району м. Києва , ОСОБА_4 про відібрання дитини та визначення місця проживання дітей з батьком .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 р. головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконання відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області надійшов на виконання виконавчий лист про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий Шевченківським районним судом м. Києва 15 листопада 2013 року на підставі рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 3-і особи Що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір»ю, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-і особи Що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Шевченківського району м. Києва , ОСОБА_4 про відібрання дитини та визначення місця проживання дітей з батьком .

Як встановлено державним виконавцем , боржник ОСОБА_2 проживає за адресою ;АДРЕСА_1 , вказане рішення не виконує, вхідні двері державному виконавцю не відчиняє, що робить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України державний виконавець просить вирішити питання про примусове проникнення до житла за адресою ; АДРЕСА_1 для відібрання дитини і передачі дитини матері, та виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дітей,

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2015 року подання задоволено Дозволено державному виконавцю відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області примусове проникнення до житла за адресою ; АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій з виконання виконавчих документів .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав .

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як видно з матеріалів справа була призначена до розгляду на 20 березня 2015 року .

Суд першої інстанції , як видно із журналу судового засідання від 20 березня 2015 року (а.с. 50 ), відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, розглянув подання за участю представника відділу ДВС , участь якого при розгляді подання є обов»язковою. Разом з тим , суд першої інстанції , не звернув уваги, що відповідно до рішення, виконавчого листа , боржниками , у яких необхідно відібрати малолітню дитину у справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ( а.с. 7), і остання не залучена до участі у справі , як особа , якої стосується виконання рішення. Не звернув суд уваги і на ту обставину , що боржник ОСОБА_2 зазначає іншу адресу проживання , а саме ; Рівненська область , Рокитнянський район с. Нетреба.

Крім того, при розгляді справи суд не встановив, чи є необхідним вказаний спосіб( проникнення до житла ) для виконання виконавчого документу про стягнення аліментів.

Питання про примусове проникнення до житла повинно вирішуватися не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

На вказані вимоги суд уваги не звернув, не встановили фактичні обставини, за таких обставин ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою, та підлягає скасуванню з передачею питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307,312 ,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2015 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до п.2 ч. 1

ст 324 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді