Справа № 638/5698/15-ц
У Х В А Л А

10.08.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Зайцевої В.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 Iгоря Iвановича про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 р. по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 Iгоря Iвановича про відшкодування збиткiв в виглядi упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 р. позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збиткiв в виглядi упущеної вигоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету м. Харкова збитки в виглядi упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірi 551670,16 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету м. Харкова судовий збiр в розмiрi 3654 грн.

08.04.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просив скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 р. по справi №638/13567/14-ц (н/п 2/638/376/15) i призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обгрунтування вказаної вимоги заявник зазначає, що копiю вказаного заочного рiшення вiн отримав лише 03.04.2015 р., а тому вiн має право на подання заяви про перегляд включно до 14.04.2015 р.

Заявник вказує, що причини його неявки в судове засiдання 28.01.2015 р. були поважними, оскiльки заявою вiд 16.01.2015 р. ним було повiдомлено суд про те, що вiн не зможе з'явитись в указане судове засiдання, оскiльки буде знаходитись в ранiше запланованому вiд'їздi, який неможливо було вiдмiнити, т.я. така вiдмiна спричинила б нанесення йому значних збиткiв, в зв'язку з чим вiн просив вiдкласти судове засiдання. Заявник вказує, що з 18.01.2015 по 02.02.2015 вiн знаходився в Мексицi.

ОСОБА_1 вважає, що при винесеннi заочного судового рiшення не було розглянуто i надано правової оцiнки факту, зазначеному ним в вiдзивi на позовну заяву, а саме, що до пайової участi в розвитку iнфраструктури м. Харкова не залучаються замовники в разi здiйснення будiвництва iндивiдуальних гаражiв фiзичними особами, а саме таким замовником i є вiн в спiрному правовiдношеннi. Заявник вказує, що замовником реконструкцiї є фiзична особа ОСОБА_1, тому реконструйоване примiщення є його iндивiдуальним гаражем. Заявник вважає, що не з'ясування цього факту при винесеннi заочного рiшення призвело до його неправильностi, а тому вiн просить суд його скасувати.

Також заявник вважає, що вiдсутнi i iншi пiдстави для задоволення позовних вимог в данiй справi, оскiльки договiр про пайову участь в спiрних правовiдносинах мiж сторонами не укладався, тому позивач не має права на стягнення з нього будь-яких сум до моменту укладання такого договору, а якщо позивач вважає, що ОСОБА_1 зобов'язаний укласти договiр, вiн повинен був спочатку звернутися до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_1 укласти договiр. Заявник вважає, що у нього вiдсутнi будь-якi цивiльнi обов'язки по сплатi пайового внеску в зв'язку з вiдсутнiстю пiдстав для укладення мiж позивачем i вiдповiдачем договору пайової участi в розвитку iнфраструктури м. Харкова.

ОСОБА_1 вказує, що на даний час чиним законодавством України чiтко встановлено, що договiр про пайову участь в розвитку iнфраструктури населенного пункту повинен укладатися з замовником будiвництва до прийняття об'єкта будiвництва в експлуатацiю. Вiдповiдно до декларації про готовнiсть об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Iнспекцiєю ДАК в Харкiвськiй областi 10.12.2013 р. за №ХК 31, реконструйованi нежитловi примiщення цокольного поверху пiд паркiнг в будiвлi лiт. «А-7-8» по вул. Данилевського, 42 в м. Харковi прийнято в експлуатацiю 10.12.2013 р. Заявник зазначає, що позивачем не надано доказiв звернення вiдповiдача до уповноваженого органу з питанням про укладення договору пайової участi в розвитку iнфраструктури м. Харкова до вказаної дати, тому укладення договору пайової участi в розвитку iнфраструктури мiста на даний час, тобто вже пiсля прийняття об'єкта будiвництва в експлуатацiю, є неможливим.

Щодо не залучення вiдповiдача до сплати пайових внескiв згiдно Порядку пайової участi замовникiв в розвитку iнфраструктури м. Харкова, заявник вважає, що з його боку не було допущено невиконання норм ст. 40 ЗУ «Про регулювання мiстобудiвної дiяльностi». Вiн вказує, що в ст. 1 вказаного закону мiститься визначення поняття «звмовник», пiд яке вiдповiдач не пiдпадає, оскiльки не звертався в установленному порядку з заявою про намiр щодо забудови території, т.я. намiру забудови земельної дiлянки не мав i реконструкцiю проводив без змiни зовнiшнiх геометричних розмiрiв фундаментiв реконструйованого об'єкту в планi (що слiдує з тексту декларації).

ОСОБА_1 вказує, що розрахунок величини пайової участi позивачем щодо нього здiйснено на пiдставi опосередкованої вартостi будiвництва 1 кв.м загальної площi адмiнiстративних будинкiв станом на 01.10.2013 р., тобто позивач рахує вартiсть реконструкцiї як вартiсть нового будiвництва, що не вiдповiдає фактичним обставинам здiйснення реконструкцiї.

Крiм того, вказує заявник, позивач за основу розрахунку бере вартiсть будiвництва об'єктiв соцiального призначення, якi споруджуються на території України. Оскiльки об'єкт реконструкцiї не є анi об'єктом соцiального призначення, анi новим споруджуваним об'єктом, то застосування для розрахунку вартостi реконструкцiї опосередкованої вартостi будiвництва 1 кв.м загальної площi адмiнiстративних будинкiв станом на 01.10.2013 р. згiдно з Додатком до листа Мiнiстерства регiонального розвитку, будiвництва i житлово-комунального господарства України вiд 29.07.2013 р. №7/15-11731 є незаконним i необгрунтованим, з таким розрахунком заявник не може погодитись в повному обсязi.

ОСОБА_1 зазначає, що згiдно декларації про готовнiсть об'єкта до експлуатації, реконструйованi нежитловi примiщення цокольного поверху пiд паркiнг в будiвлi лiт. «А-7-8» по вул. Данилевського, 42 в м. Харковi, кошторисна вартiсть будiвництва за затвердженою проектною документацiєю склала 458399 грн. Таким чином, розмiр пайового внеску, в разi, якщо б вiдповiдач повинен був його сплачувати, повинен був становити не бiльше 10% вiд кошторисної вартостi реконструкцiї, тобто не бiльше 45839,90 грн.

В звязку з викладеним, ОСОБА_1 вважає викладенi в позовнiй заявi вимоги про сплату збиткiв в виглядi неодержаного прибутку iз-за несплачених коштiв пайової участi необґрунтованими, а тому вважає за необхiдне скасувати заочне рішення по данiй справi i призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представником Харкiвської мiської ради до суду було подано заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рiшення Дзержинського районного суду м. Харкова вiд 28.01.2015,в якому вiн просив залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рiшення без задоволення, а рiшення без змiн.

В обгрунтування вказав, що вважає заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рiшення необгрунтованою i поданною з порушенням норм процесуального права.

Представник позивача вказує, що вiдповiдача було неодноразово i належним чином повiдомлено про час i мiсце судового процесу, але ОСОБА_1 жодного разу в судове засiдання не з'явився. Вiдповiдачем наведенi причини неявки в судове засiдання 28.01.2015 р., однак не наведенi обставини, що свiдчать про поважнiсть причин неявки в судовi засiдання 08.10.2014, 11.11.2014, 09.12.2014. представник ХМР вважає, що систкматична неявка вiдповiдача в до суду є лише способом затягування судового процессу по справi.

Представник поживача вважає, що поданий до суду ОСОБА_1 вiдзив на позовну заяву було враховано судом при прийняттi рiшення 28.01.2015. Вiн вказує, що ХМР вважає заочне рiшення вiд 28.01.2015 законним i обгрунтованим.

Позивач не погоджується з твердженням ОСОБА_1, що вiн не є замовником в розумiннi положень ЗУ «Про регулювання мiстобудiвної дiяльностi» i, посилаючись на ст.ст. 1, 2 вказаного закону, п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будiвництво об'єктiв, п. 4 Порядку виконання будiвельних робiт, вказує, що не є обов'язковим надання позивачем доказiв, якi б свiдчили, що вiдповiдачi набули права власностi чи користування на земельну дiлянку, на якiй розташованi спiрнi нежитловi примiщення. Тому позивач вважає, що в розумiннi ст. 2 ЗУ «Про регулювання мiстобудiвної дiяльностi» правильним буде висновок про те, що вiдповiдач є замовником будiваництва, а проведенi робот из реконструкцiї нежитлових примiщень є саме такими будiвельними роботами, за якими законом передбачена обов'язкова пайова участь в розвитку iнфраструктури м. Харкова.

Також помилковою представник позивача вважає позицiю вiдповiдача про вiдсутнiсть цивiльно-правової вiдповiдальностi i обов'язку вiдшкодовувати ХМР збитки в виглядi упущеної вигоди в зв'язку з тим, що договiр про пайову участь в розвитку iнфраструктури м. Харкова не укладений. Представник позивача вказує, що положеннями ЗУ «Про регулювання мiстобудiвної дiяльностi» в розумiннi положень ст. 4 ЦК України встановлено обов'язок певного кола суб'єктiв замовникiв будiвництва звернутись до вiдповiдного органу мiсцевого самоврядування для укладення договору пайової участi. Внаслiдок неукладення замовником будiвництва договору пайової участi, невиконання зобовязань, що прямо встановленi Законами України, позивачу заподiяно збиткiв в виглядi неодержаних доходiв.

Представник ХМР вказує, що у органiв мiсцевого самоврядування вiдсутнi повноваження щодо здiйснення державного архiтектурно-будiвельного контролю i нагляду, в зв'язку з чим ХМР не було вiдомо нi про початок виконання будiвельних робiт, нi про хiд виконання таких робiт, а про прийняття зазначеного об'єкту в експлуатацiю позивачу стало вiдомо вже пiсля затвердження інспекцією державного архiтектурно-будiвельного контролю в Харкiвськiй обл. вiдповiдної декларації. Законом саме на ОСОБА_1 було покладено обовязок звернутись до виконавчих органiв мiської ради до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацiю для укладення договору про пайову участь. Дiї вiдповiдача з ухилення вiд його укладення грубо порушують права територiальної громади м. Харкова на отримання пайових внескiв, якi мали бути використанi на створення i розвиток iнженерно-транспортної i соцiальної iнфраструктури м. Харкова.

Представник позивача вказує, що зазначенi положення чинного законодавства України позбавили ХМР i її виконавчi органи можливостi самостiйно чи в судовому порядку залучити замовника будiвництва до пайової участi в розвитку iнфраструктури мiста до введення об'єкту будiвництва в експлуатацію.

Щодо проведеного розрахунку представник позивача вказує, що листами управлiння соцiально-економiчного розвитку, планування та облiку Департаменту економiки та комунального майна вiд 28.01.2014 №26/0/114-14 i вiд 27.02.2014 №120/0/114-14 ОСОБА_1 було повiдомлено про необхiднiсть виконання вимог закону i направлено на пiдписання проект договору про пайову участь в розвитку iнфраструктури м. Харкова. Вiдповiдь на вказанi листи не надiйшла. Оскiльки до ХМР не надiйшло документiв про кошторисну вартiсть будiвництва об'єкта Департаментом економiки та комунального майна розрахунок величини вартостi будiвництва здiйснено на пiдставi наявних в декларації показникiв загальної площi завершенного забудовою об'єкта мiстобудування i показникiв опосередкованої вартостi будівництв, встановлених наказами Мiнiстерства регiонального розвитку, будiвництва i житлово-комунального господарства України за вiдповiдний квартал на вiдповiднiй території. Вiдповiдно до проведеного Департаментом економiки та комунального майна розрахунку кошториса, вартiсть реконструкцiї нежитлових примiщень цокольного поверху пiд паркiнг в будiвлi лiт. «А-7-8» по вул. Данилевського, 42 становить 5015183,30 грн. Розмiр пайової участi, що пiдлягала б перерахуванню до мiсцевого бюджету, становить 10% вiд вищевказаного розмiру кошторисної вартостi будiвництва, тобто 551670,16 грн. Чиним законодавством не передбачено розрахунок розмiру пайової участi на пiдставi даних кошторисної вартостi будiвництва, зазначених в декларації.

Посилання вiдповiдача на те, що вiн є замовником будiвництва iндивiдуальних гаражiв i тому не залучається до пайової участi в розвитку iнфраструктури м. Харкова представник позивача вважає безпiдставним. Вiдповiдно до декларації, в експлуатацiю прийнято реконструйованi нежитловi примiщення цокольного поверху пiд паркiнг в будiвлi лiт. «А-7-8» по вул. Данилевського, 42 в м. Харковi. Вiдповiдачем не надано документальних доказiв, якi пiдтверджують, що здiйснено будiвництво саме iндивiдуальних гаражiв. Крiм того, вказує представник позивача, посилаючись на державнi будiвельнi норми 360-92 «Мiстобудування. Планування i забудова мiських i сiльських поселень», ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки i гаражi для легкових автомобiлiв», спiрний об'єкт будiвництва не є тим об'єктом, при здiйсненнi будiвництва якого замовник звiльняється вiд пайової участi в розвитку iнфраструктури м. Харкова.

Представник заявника в судовому засiданнi вимоги вказаної заяви пiдтримав в повному обсязі, просив скасувати заочне рішення суду вiд 28.01.2015 р.

Представник Харкiвської мiської ради в судовому засiданнi заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рiшення, просив вiдмовити в її задоволеннi, вказане заочне рiшення залишити без змiн.

Суд вважає заяву про перегляд заочного рішення такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2015 р. ОСОБА_1 до суду було подано заяву, в якiй вiн просив вiдкласти засiдання з 28.01.2015 р. на iншу бiльш пiзню дату з метою забезпечення його права на захист в судовому засiданнi, оскiльки 28.01.2015 р. вiн перебуватиме в запланованому ранiше дати отримання ним повiстки вiд'їздi з м. Харкова, який не має змоги вiдмiнити в зв'язку з тим, що така вiдмiна спричинить нанесення йому великих збиткiв.

До заяви про перегляд заочного рiшення ОСОБА_1 додано документи, з яких вбачається, що з 18.01.2015 р. по 01.02.2015 р. вiдповiдач знаходився в готелi м. Канкун, Мексика. Вилiт з України було здiйснено з аеропорту Бориспiль м. Києва 18.01.2015 р., прилiт в Україну 02.02.2015 р.; дата бронювання туру 17.12.2014 р.

Таким чином, суд вважає причину неявки ОСОБА_1 в судове засiдання 28.01.2015 р. поважною.

Крім того докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 232 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 Iгоря Iвановича про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 р. по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 Iгоря Iвановича про відшкодування збиткiв в виглядi упущеної вигоди задовольнити.

Скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 р. по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 Iгоря Iвановича про відшкодування збиткiв в виглядi упущеної вигоди.

Справу призначити до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2015 р. в 14:30 год.

Головуючий: