Провадження № 6/337/95/2015
ЄУН № 337/2985/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Ширіної С.А.,

за участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши подання заступника начальника Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2, в якому мешкає боржник ОСОБА_2, з метою опису, арешту та подальшої реалізації майна боржника для погашення заборгованості.

В судове засідання державний виконавець не зявився за невідомою суду причиною.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріли подання, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Хортицькому відділі державної виконавчої служби ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/337/1210/2014 виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості в розмірі 60000,00 грн.

В поданні заступником начальника зазначено, що боржнику ОСОБА_2 неодноразово надсилались вимоги зявитися до державного виконавця, але боржник жодного разу до державного виконавця не зявився.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження та з вимоги державного виконавця зявитися до ВДВС, адреса боржника зазначена взагалі АДРЕСА_3, а виходи за місцем проживання боржника ОСОБА_2 державний виконавець здійснював за іншою адресою (АДРЕСА_4), тому не зрозуміло за якою адресою державним виконавцем проводились виконавчі дії.

Як зазначено у поданні, неодноразово були здійснені виходи за місцем проживання боржника ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_4, але перевірити майновий стан боржника не було можливості, оскільки двері ніхто не відчинив (Акт державного виконавця від 27.02.2015 р., 15.04.2015 р. та від 06.05.2015 р.) Зі змісту ст.376 ЦПК України та абзацу 10 ч.3 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що подання про примусове проникнення до житла боржника можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця до житла.

Державним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення місцезнаходження боржника, що передбачено ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, до подання не долучено довідки з місця реєстрації ОСОБА_2 на час звернення до суду з поданням.

Державним виконавцем не здійснено заходів передбачених ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, до матеріалів подання не додано будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, тобто відомостей про обізнаність боржника за наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, що передбачено п.3.20 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, до матеріалів подання не додані докази належного повідомлення боржника про проведення виконавчих дій щодо його майна чи докази неможливості вручення такого повідомлення, а також докази відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця до квартири. Додані до подання Акти державного виконавця, які складені та підписані виконавцем, не є належним доказом. В них зазначено, що двері ніхто не відчинив, а не про перешкоджання вчинити виконавчі дії. Акти не містять даних про те, які саме виконавчі дії мав намір здійснити виконавець та застереження щодо належного повідомлення боржника ОСОБА_2 про заплановану виконавчу дію та його ухилення.

Державним виконавцем не були здійснені заходи передбачені ч.3 п.3-7 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

На підставі вищевикладеного, зясувавши обставини справи та надані суду докази й враховуючи, що проникнення до житла є крайньою мірою, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання заступника начальника Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58, 60, 64, 376, 208-210 ЦПК України, ст.30 Конституції України, Законом України Про виконавче провадження - суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подачі в 5 денний строк дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.А. Ширіна