22-ц/775/266/2015(м)
Категорія 32 Головуючий у 1-ій інстанції Копилова Л.В.
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі :

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Мальцевої Є.Є., Баркова В.М.

При секретарі - Одінцові Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та зобов'язання нарахувати і виплатити одноразову допомогу на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого у розмірі п'ятирічної заробітної плати за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суду з даним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області (далі Фонд або ФССНВВПЗ), в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу її та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 18 квітня 1994 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, і зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити їй одноразову допомогу на сім'ю в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого ОСОБА_3

В обґрунтування позову посилалась на те, що з серпня 1984 року по 18 вересня 1994 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають доньку ОСОБА_4,1985 року народження. Після розірвання шлюбу та отримання 18 вересня 1994 року свідоцтва про розірвання шлюбу, вони з чоловіком продовжували проживати однією сім'єю, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, сумісно виховували доньку, підтримували один одного, проявляли взаємну турботу. Після виходу в 2012 році нею на пенсію, чоловік забезпечував її існування та її потреби, що є характерним для сімейних відношень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 при виконанні трудових обов'язків загинув внаслідок нещасного випадку на ПАТ «ММК ім..Ілліча». Проте, Фондом їй було відмовлено у виплаті одноразової допомоги. Перешкодою до цього стало те, що вона на день загибелі чоловіка не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі та роз'яснено право на звернення до суду щодо встановлення факту проживання з чоловіком однією сім'єю не менш ніж п'ять років.

Раніше, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 червня 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2014 року в частині встановлення факту, задоволений її позов до ПАТ «ММК ім..Ілліча», встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 і ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з з ПАТ «ММК ім.. «Ілліча» на її користь у відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 35000 грн. Просила задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2015 року позовна заява ОСОБА_2 до ФССНВВПЗ про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та зобов'язання нарахувати і виплати одноразову допомогу на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого у розмірі п'ятирічної заробітної плати задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, з 18 квітня 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано ФССНВВПЗ нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу на сім'ю в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають юридичне значення для справи, які суд вважає встановленими, Фонд просить апеляційний суд рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Зокрема посилається на те, що судом не доведено та належним чином не встановлено обставини, з яких суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_2 та загиблий ОСОБА_3 мешкали однією сім'єю та вели сумісне господарство.

Позивачка не знаходилась на утриманні загиблого, не є інвалідом, не доглядає його дітей які не досягли 8 річного віку та не відноситься до кола осіб які, мають право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого, а тому встановлення факту проживання її однією сім'єю із ОСОБА_3 не має юридичного значення для набуття нею права на одержання страхових виплат у зв'язку зі смертю потерпілого.

Суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки у мотивувальній частині рішення встановлено, що позивачка перебувала на утриманні загиблого ОСОБА_3, що суперечить заявленим вимогам та не підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Фонду - Бобровської Н.Є., яка підтримала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, заперечення позивачки ОСОБА_2, яка просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні данні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначеним вимогам постановлене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходив з того, що позовна вимога ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_3, з 18 квітня 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання нею одноразової допомоги відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є доведеною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки судом встановлено, що на день смерті потерпілого ОСОБА_3 позивачка проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, була членом його сім'ї - дружиною і перебувала на його утриманні, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на одержання одноразової допомоги після смерті чоловіка у розмірі, встановленому ч.7 ст.34 Закону України № 1105-ХІУ.

З такими висновками суду не можна погодитися повністю.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України № 1105-XIV від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1105-XIV), у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні (ч.2 ст. 21 Закону № 1105-XIV).

За змістом ст.28 Закону № 1105-XIV від 23.09.1999 року страхові виплати, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеню втрати потерпілим професійної працездатності ( далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого; 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових виплат на медичну та соціальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання своїх трудових обов'язків із ОСОБА_3, який працював в ПАТ «ММК ім. Ілліча» складачем поїздів стався нещасний випадок, внаслідок якого останній загинув. За результатом проведення розслідування нещасного випадку складено акт від 11 жовтня 2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.5, 8-18).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за його життя, перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1984 року, який розірвано 18 квітня 1994 року. Від шлюбу з ОСОБА_3 позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку - ОСОБА_4 (а.с.7,31).

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу подружжя продовжувало проживати разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, що підтверджено актом КК «Східна» від 07 жовтня 2013р., відомостями з місця реєстрації подружжя за однією адресою, довідкою профспілкового комітету первинної організації профспілки ПАТ «ММК ім..Ілліча» від 10 жовтня 2013 року про надання путівок члену профспілки ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2 02 квітня 2008 року до санаторно-курортного оздоровчого комплексу «Ай-Даніль» та 02 серпня 2012 року до пансіонату «Металург», а також довідкою про отримання померлим поштової кореспонденції за місцем проживання (а.с.27 28, 30, 32 - 33).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 червня 2014 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ПАТ «ММК ім..Ілліча» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 35000 грн. (а.с.37 - 39).

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2014 року, вказане рішення суду першої інстанції змінено в частині встановлення факту, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 і ОСОБА_3, померлого 15.09.2013 року (а.с.40- 41).

Дійшовши висновку про зміну вищезазначеного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з кола відповідачів, а саме виведення з кола відповідачів ФССНВВПЗ і залишення відповідачем ПАМ «ММК ім.. Ілліча», правовідносин які виникли між сторонами, об'єму позовних вимог ОСОБА_2, які зводилися до стягнення з ПАТ «ММК ім.Ілліча» у відшкодування моральної шкоди, правових підстав позовних вимог, а саме вмотивування позову положеннями ст.1168 ЦК України, та мети встановлення юридичного факту, яка зводилася для отримання відшкодування моральної шкоди.

При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 однією сім'єю, в тому числі на момент смерті останнього у вересні 2013 року та погодився з висновком суду в цій частині.

Постановою від 23 липня 2014 року № 0548/5476/5476.1/1 ФССНВВПЗ відмовлено ОСОБА_2 у призначенні одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку з неможливістю визначення складу сім'ї ОСОБА_3 (а.с.42).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 з 18 квітня 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати Фонд нарахувати та виплатити позивачці одноразову допомогу на сім'ю в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого ОСОБА_3 на підставі ст. 34 Закону № 1105-XIV.

Вирішуючи даний спір, суд дійшов висновку, що позивачка має право на одержання одноразової допомоги після смерті чоловіка у розмірі, встановленому ч.7 ст.34 Закону № 1105-XIV, оскільки на день смерті потерпілого ОСОБА_3 проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, була членом його сім'ї - дружиною і перебувала на його утриманні.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.34 Закону № 1105 -ХІУ у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утримання, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Разом з тим, відповідно до ст.33 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного ріку.

Згідно з пп.1.2, 6.1.4, 6.1.8, 6.1.10 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 р. за N 715/13982 (далі - Порядок) у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (далі - щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижчеоплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов'язаних з похованням померлого.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст.33 Закону № 1105-XIV.

Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки для призначення щомісячних страхових виплат.

Право на одержання страхових виплат мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно з п.п.8 п.6.1.1 вказаного Порядку, документом для призначення одноразової допомоги сім'ї потерпілого є копія свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб, завірена у встановленому порядку.

З довідки УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполяя вбачається, що позивачка ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні, отримує пенсію за віком за списком № 2, розмір якої станом на 01 вересня 2013 року становив 1035 грн.41 коп.(а.с.35).

Та обставина, що дохід померлого перевищував розмір пенсії позивачки, не може незаперечно свідчити, що позивачка перебувала на утриманні ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 знаходилась на утриманні потерпілого та дійшов такого висновку, не врахував того, що на день смерті ОСОБА_3 їй виповнилося 50 років (а.с.4,5), вона не досягла віку непрацездатності, встановленого законом, отримувала пенсію на пільгових умовах за списком № 2, не є інвалідом, а тому не відноситься до осіб, які мають право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого, у тому числі й одноразової допомоги.

При цьому, сам по собі факт проживання однією сім'єю не дає права на отримання одноразової допомоги на сім'ю у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого.

Отже, встановлення факту проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу не має юридичного значення для набуття нею права на одержання страхових виплат у зв'язку зі смертю потерпілого.

Враховуючи, що неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору, судове рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2, у зв'язку з чим апеляційна скарга ФССНВВПЗ підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та зобов'язання нарахувати і виплатити одноразову допомогу на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого у розмірі п'ятирічної заробітної плати відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді В.М.Барков

Є.Є.Мальцева