УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Червинська М.Є., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 15 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 є іпотечним майно, на яке судовим рішенням у рахунок погашення кредитної заборгованості було звернуто стягнення, просило виселити відповідачів з квартири.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2014 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2. У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 14 липня 2014 року доповнено резолютивну частину вищезазначеного судового рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 114 грн 70 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 липня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 14 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Установивши у справі, що в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 15 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України М.Є. Червинська

з розгляду цивільних і кримінальних справ