АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/6607/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Бобровник О.В.
справа №760/2978/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Житлової Комісії Київського гарнізону, Начальника Київського гарнізону, Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов»язання вчинити дії, -

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про: 1) визнання протиправною бездіяльності Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України, яка виразилась у не включенні позивача та членів його сім'ї до Списку розподілу постійного жилого приміщення у гарнізоні м.Києва протягом двох років з дня взяття на квартирний облік з врахуванням категорії пільги - «позачерговий» з 15 листопада 2012 року; 2) зобов'язання Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України включити позивача та членів його сім'ї до Списку розподілу постійного жилого приміщення у гарнізоні м.Києва з числа новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільняємого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб в межах норм та санітарних і технічних вимог, встановлених статтями 47, 50 ЖК України, при першому розподілі цього житла; 3) зобов'язання житлової комісії Київського гарнізону погодити рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України про забезпечення позивача та членів його сім'ї житловим приміщенням для постійного проживання в м.Києві з числа новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільняємого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб в межах норм та санітарних і технічних вимог, встановлених статтями 47, 50 ЖК України, при першому розподілі цього житла; 4) зобов'язання начальника Київського гарнізону погодити Список розподілу позивачу та членам його сім'ї постійного жилого приміщення в м.Києві з числа новозбудованого, виключеного зі службового, вивільняємого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб в межах норм та санітарних і технічних вимог, встановлених статтями 47, 50 ЖК України, при першому розподілі цього житла; 5) зобов'язання МО України затвердити Список розподілу позивачу та членам його сім'ї постійного жилого приміщення в м.Києві з числа новозбудованого, виключеного зі службового, вивільняємого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб в межах норм та санітарних і технічних вимог, встановлених статтями 47, 50 ЖК України, при першому розподілі цього житла.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року у відкритті провадження відмовлено на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України та роз»яснено право на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо підвідомчості поданого ним позову суду адміністративної юрисдикції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позовні вимоги заявлені до відповідачів - суб»єктів владних повноважень та пов»язані з оскарженням їхніх дій (бездіяльності), то спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»).

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та адекватний змісту порушеного права спосіб його захисту.

Із змісту позовних вимог убачається, що позов спрямований на захист суб»єктивного права позивача на позачергове забезпечення житлом і виник із житлових відносин.

Заявлені позивачем вимоги не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов»язані з вирішенням питання щодо його житлового забезпечення як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на одержання житла, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, не є публічними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включають і право на одержання житла у зв»язку із проходженням публічної служби.

У Кодексі адміністративного судочинства України не передбачено винятків з установлених ЦПК правил, зокрема щодо розгляду спорів про забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас.

Отже, в даному випадку правовідносини, що виникли між сторонами, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин і не є публічно-правовими.

Відтак, характер порушеного права є приватним, оскільки змістом права є житлове забезпечення, що не пов»язане із системою державного (публічного) управління.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції про підвідомчість позову.

Відповідно до ст.. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки питання передається на новий розгляд, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов