Справа № 345/1726/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.05.2015 р. м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Ухвалою від 08.05.2015р. позивачу було надано термін до 21.05.2015р. для усунення недоліків позовної заяви. Позивач повинен був до матеріалів позовної заяви додати документ, що підтверджує сплату судового збору та долучити довідку НБУ про курс валют на час подачі позову.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними. Дані правовідносини, які випливають з депозитного договору, не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

Банк при відкритті депозитного вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки, сплачує проценти (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу(депозиту) аж ніяк не можуть розглядатися як «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення», а договір про банківський вклад (депозит) не містить понять «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення» у сенсі положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Відтак, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, до 21.05.2015р. позивач недоліки позовної заяви не усунув і до матеріалів позовної заяви не долучив документ, що підтверджує сплату судового збору та довідку НБУ про курс валют на час подачі позову.

За таких обставин позовну заяву слід вважати неподаною і повернути її позивачу ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу повернути ОСОБА_1.

Роз'яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду ІваноФранківської області через Калуський міськрайонний суд ІваноФранківської області шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 5 ти днів з часу проголошення, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: