Справа № 404/4858/14-ц
Номер провадження 4-с/404/23/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, по якій просить визнати дії державного виконавця Кіровського відділу виконання судових рішень управління ДВС Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 неправомірними, зняти арешт з належного рухомого та нерухомого майна, провести перерахунок розміру необхідних до сплати коштів та вказати механізм їх нарахування.

В обґрунтування зазначено, що 19.09.2014 року за результатом розгляду справи №404/4858/14-Ц за позовом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яким позовні вимоги було задоволено частково в розмірі стягнення із заявника 1/3 ч. всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.06.2014 р. і до 03.09.2027 р., а потім в розмірі ? частини видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до 23.08.2030.

Також судом було задоволено позовні вимоги, щодо стягнення на користь ОСОБА_3, на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку скаржника щомісяця, починаючи стягнення із 11.06.2014 р. і досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; трьох років, тобто до 23.08.2015 р.

Рішення по вказаній справі набрало законної сили 29.09.2014 року.

На підставі зазначеного рішення було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем було накладено арешт на належне ОСОБА_1 рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 №17 про «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», Державна виконавча служба є ліквідованою, завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) покладаються на Міністерство юстиції України.

Таким чином, вважає, що Державна виконавча служба, у зв'язку з відсутністю необхідних, передбачених законом, повноважень, не мала права накладати арешт на належне йому майно. Також, державною виконавчою службою не було проведено перерахунок необхідних до сплати коштів і не вказано механізм іх нарахування.

Скаржник та представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вважає накладення арешту правомірним та законним.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти скарги.

Суд, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 387 ЦПК України імперативно визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягненні аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей - ОСОБА_4, 03 вересня 2009 рою народження та ОСОБА_5, 23 серпня 2012 року, щомісячно, починаючи стягненні з 11.06.2014 року і до 03.09.2027 року, а потім в розмірі 1/3 частини видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утриманні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 до 23.08.2030 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення із 11.06.2014 року до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, трьох років, тобто до 23.08.2015 року /а.с. 5/.

В порядку виконання рішення суду ОСОБА_3 звернулась до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про накладення арешту на майно боржника, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 24 грудня 2014 року було накладено арешт на квартиру № 59, що знаходиться за адресою: вул. Пацаєва, 5, корпус 1, що належить ОСОБА_1.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дітей становить 4399,21 грн. та на утримання дружини 2702, 72 грн. /а.с. 21-22/.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його у встановленому законодавством порядку. Тобто, арешт майна передбачає подальші дії державного виконавця щодо оцінки та реалізації майна відповідно до ст.ст.58, 62 цього Закону.

Частиною 1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження»арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення відповідних постанов. При цьому ч. 3 зазначеної статті передбачено, що може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копія даної постанови також надсилається не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. При цьому частиною 4 зазначеної статті передбачено, що постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Також згідно частини 3 статті, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Частиною 7 статті 319 ЦК України визначено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав обмежувати конституційне право скаржника щодо розпорядження його майном, шляхом арешту квартири за наявної заборгованості за щомісячними платежами по сплаті аліментів, так як наявна заборгованість не співмірна вартості майна на яке накладено державним виконавцем арешт.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 9 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, можливість оскарження розміру заборгованості зі сплати аліментів є прямо передбаченим правом учасників виконавчого провадження у разі їх незгоди із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів та є окремою вимогою у порядку позовного провадження.

За вказаного, скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293,385 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений постановою ВП № 45123876 від 24.12.2014 року державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2, з квартири № 59 корпус 1 будинок № 5 по вул. Пацаєва в м. Кіровограді.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_7