Справа № 2-153/10
Провадження № 6/541/13/2015
У Х В А Л А

24 березня 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Альошина Н.М.,

при секретарі Калініченко Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, в якому зазначила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження №19362633 від 28.04.2010 року з виконання виконавчого листа № 2-153 від 23.04.2010 року виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму - щомісячно, починаючи з 08.12.2009 року і до повноліття дитини. Станом на 18.03.2015 року мається заборгованість по аліментам в розмірі 5088,75 грн.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Належно повідомлений телефонограмою державний виконавець в судове засідання не зявився, а тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали долучені державним виконавцем до подання приходить до переконання, що таке подання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

В поданні зазначено, що 16.11.2012 року боржник працював в ТОВ «Агротех - Гарантія» та відповідно з метою повного фактичного виконання 19.11.2012 року направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. 22.09.2014 року з метою виявлення майна та коштів боржника здійснено повторні запити до ТВБВ № 100160157 філія ПОУ АТ «Ощадбанк», Державної податкової служби України, Пенсійного фонду, Державної інспекції сільського господарства, Управління Держземагенства у Миргородському районі. Згідно одержаних відповідей земельних ділянок на території Миргородського району та м. Миргород не обліковується, пенсій не отримує, як платник податків в органах ДПС не перебуває, на майно, що було виявлено згідно відповіді Миргородського центру УДАІ УМВС України в Полтавській області та Державної інспекції сільського господарства накладено арешт. 16.06.2014року боржник був звільнений з місця роботи, станом на 31.05.2014 рік борг по аліментам відсутній.

В звязку з тим, що боржником на протязі чотирьох місяців аліменти не сплачувались державним виконавцем направлено запити до реєструючих право власності установ, з метою перевірки майнового стану боржника. Направлено запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України. Згідно відповідей на запити боржник пенсію не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах не має.

11.03.2015року державним виконавцем з метою виконання рішення суду здійснено виїзд за місцем проживання боржника, боржником надано квитанцію про сплату аліментів за 01.10.2014 рік в розмірі 400,00 грн. Станом на 18.03.2015 року заборгованість по аліментам становить 5088,75 грн. на даний час боржник не працює, зобовязався сплатити борг до 27.03.2015 року.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань , покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо). Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Таким чином надавши боржнику строк до 27.03.2015 року для добровільної сплати заборгованості по аліментах головний державний виконавець Мальченко Т.О. звернулася з поданням про тимчасове його обмеження виїзду за кордон 24.03.2015 року тобто раніше наданого боржнику строку для добровільної сплати заборгованості, не довівши факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність достатніх правових підстав для обмеження ОСОБА_2, на час розгляду судом подання у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 197, 208-210; 377-1 ЦПК України, ст.ст. 2; 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 від 24.03.2015року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя:

ОСОБА_5