Справа № 296/9137/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської міської ради, державної реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус першої Житомирської держаної нотаріальної контори Предаченко Маріани Леонідівни про визнання спадкоємцем, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати її спадкоємцем за законом на 1/2 частку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що в м. Житомирі після померлої матері ОСОБА_5; визнати за нею право власності на вказану частину спірного нерухомого майна, зобов'язати Першу Житомирську держану нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину спірного нерухомого майна, та зобов'язати Державну реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції зареєструвати за нею право власності на вказану спірного нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5, після чого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка була набута у власність під час перебування матері в зареєстрованому шлюбі з батьком ОСОБА_2 шляхом сплати до кооперативу пайових внесків у період з 1971 по 1987 роки. Вказує, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на спірну нерухомість, оскільки згідно реєстраційного посвідчення, виданого 19.01.1993 року Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації власником спірної квартири значиться лише ОСОБА_2 у зв'язку з чим позивач у судовому порядку просить визнати за нею право власності на спірну нерухомість в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених в позові підстав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення, в яких посилався на те, що позивач має спадкувати лише 1/6 частку квартири, скільки є ще її брат, а також зазначив, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач Державна реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Відповідач КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської міської ради та третя особа - державний нотаріус Предаченко М.Л. в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.1967 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстровали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 83 звор.).

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_8 (а.с. 13).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на «ОСОБА_8», що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 11.05.2012 року (а.с.53-54).

З наявної в матеріалах справи довідки Житлово-будівельного кооперативу "Космос" вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2, який у 1971 році сплатив перший пайовий внесок за квартиру, остання сплата внеску була у січні 1987 року (а.с. 48).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

З огляду на викладене, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були сплачені в період сумісного проживання та перебування відповідача ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_5 у спільному шлюбі, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2012 року (а.с.12).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом також встановлено, що спадкоємцями за законом після померлої ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3

Доказів про те, що ОСОБА_5 за життя складала заповіт матеріали справи не містять.

Відповідно до змісту положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів спадкової справи №191/2012 вбачається, що 27.04.2012 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Першої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 (а.с. 69).

Також встановлено, що день смерті спадкодавця ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 був зареєстрований її чоловік ОСОБА_9 (довідкою ЖБК „Космос" № 640 від 10.07.2012 року, а.с.7).

Постановою державного нотаріуса першої Житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л. №1554/02-31 від 29.08.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/2 частці на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну частину квартири (а.с. 131).

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що квартира АДРЕСА_3, квартира належала ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, а також те, що ОСОБА_3 (донька померлої) є спадкоємицею першої черги, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину та відсутність підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про визнання за позивачкою права власності в 1/2 частці 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5

Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про пропуск позивачем строків прийняття спадщини, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори 27.04.2012 р. із заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, та є такою, що прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_5

Також безпідставними є доводи відповідача ОСОБА_2 про зменшення частки позивача на спірну квартиру через наявність частки сина у спадщині, оскільки як достовірно встановлено судом та вбачається з матеріалів спадкової справи, останній із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, а тому є таким, що не прийняв спадщину.

Щодо позовних вимог про визнання позивача спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_5 на частку спірного нерухомого майна, зобов'язання Першої Житомирської держаної нотаріальної контори видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спірного нерухомого майна, зобов'язання державної реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції зареєструвати за позивачем право власності на частку спірного нерухомого майна, то суд вважає, що зазначені вимоги є передчасними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки на час розгляду даної справи відсутні будь-які перешкоди для подальшого оформлення позивачем своїх спадкових прав на частину спірного нерухомого майна за наслідком визнання за нею у судовому порядку права власності на частку спірної квартири після смерті матері в порядку спадкування за законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд з урахуванням обставин справи визначає ціну позову у сумі 150 000 грн, з огляду на що присуджує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у сумі 1500 грн, що був понесений нею при зверненні до суду з позовом (а.с. 25).

При цьому суд залишає без відшкодування позивачу сплачений нею судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру, враховуючи те, що у задоволенні вказаних вимог судом відмовлено.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської міської ради, державної реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус першої Житомирської держаної нотаріальної контори Предаченко Маріани Леонідівни про визнання спадкоємцем, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку 1/2 частини квартири АДРЕСА_5, після смерті матері ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1500 (тисяча п"ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота