Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/1004/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя: Рішко Г.І.,

секретар судового засідання: Стрижак О.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника: ОСОБА_2,

відповідачки: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який у відповідача відсутні зареєстровані належним чином правовстановлюючі документи. Заповітом, посвідченим 19.02.2009 року секретарем виконкому Вилоцької селищної ради, батько все своє майно на випадок смерті заповів доньці - позивачці по справі. Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем в спадкокому будинку. Оригінал свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 втрачено. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено, оскільки вона не представила правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися в суд. Крім цього спадкового майна, до складу спадщини після смерті батька позивачки входить житловий будинок в АДРЕСА_2, який рахувався як колгоспний двір за головою двору - бабусею позивачки, матір"ю батька позивачки - ОСОБА_5 та також підлягає спадкуванню. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд такі задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник позивачки ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №16 від 03.04.2015 року, уточнені позовні вимоги позивачки підтримав повністю та просив такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги позивачки визнала повністю, не заперечила щодо їх задоволення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що вона була сусідкою ОСОБА_4 Останній, після смерті бабусі ОСОБА_5, вступив в управління та володіння будинком в АДРЕСА_2, робив в ньому ремонти, обробляв присадибну земельну ділянку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_4, який помер у 2009 році. Може ствердити, що останній проживав у будинку, який перейшов йому від матері ОСОБА_5 Батько позивачки доглядав за будинком в АДРЕСА_2, робив ремонти, сплачував комунальні послуги та обробляв земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, обстеживши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який у позивачки відсутні зареєстровані належним чином правовстановлюючі документи. Заповітом, посвідченим 19.02.2009 року секретарем виконкому Вилоцької селищної ради, батько все своє майно на випадок смерті заповів доньці ОСОБА_1, позивачці по справі.

Позивачка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем в спадковому будинку, що підтверджується довідкою Вилоцької селищної ради №105 від 26.01.2015 року, зареєстрована в даному будинку з 04.05.2004 року.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 51/05 від 10.02.2015 року житловий будинок в АДРЕСА_1 Виноградівського району був зареєстрований за ОСОБА_4. на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.11.1980 року Вилоцькою селищною радою, оригінал якого втрачено і позивачкою в КП «Виноградівське РБТІ» отримано тільки його копія.

З даними документами вона звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але листом № 17/01-16 від 12.02.2015 року їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, немає можливості, оскільки нею не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві, та повідомлено, що вона повинна представити правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в разі відсутності вказаних документів рекомендовано звернутись в суд.

В зв'язку з втратою вище вказаного свідоцтва позивачкою було подано відповідне оголошення в газету «Новини Виноградівщини» про його недійсність.

Крім вище вказаного житлового будинку, до складу спадщини після смерті батька позивачки також входить житловий будинок в АДРЕСА_2, який рахувався згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28.04.1961 року як колгоспний двір за головою двору - бабусею позивачки та матір'ю батька позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та також підлягає спадкуванню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивачки та мати батька позивачки - ОСОБА_4

- ОСОБА_5, яка проживала в вище вказаному житловому будинку в АДРЕСА_2, який знаходиться по сусідству з вище вказаним спадковим батьківським будинком, в якому наразі проживає позивачка. Заповіту на випадок смерті бабуся не залишила.

Після народження ОСОБА_4, його мати і бабуся позивачки ОСОБА_5 05.05.1963 року вийшла заміж і змінила прізвище на «ОСОБА_5» та більше дітей в подальшому не мала, батько позивачки був її єдиною дитиною. Чоловік бабусі

- ОСОБА_12 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4. Мати бабусі позивачки ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті бабусі ОСОБА_5 її житловий будинок в АДРЕСА_2 перейшов у володіння та користування батька позивачки і її єдиного сина ОСОБА_4, так як він вступив в управління та володіння спадковим майном в фактично прийняв спадщину в порядку п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, оскільки на протязі шестимісячного строку з часу відкриття спадщини і в подальшому доглядав за вище вказаним будинком, робив в ньому ремонт, обробляв присадибну земельну ділянку, сплачував комунальні послуги, про що в судовому засіданні підтвердили свідки - ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Разом з тим, батько позивачки ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, прийнявши у спадок даний материнський житловий будинок, за життя так і не оформив за собою спадкові права на нього.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 50/15 від 10.02.2015 року житловий будинок в АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 28.04.1961 року виконкомом Вилоцької селищної ради. Інвентаризаційна вартість даного будинку становить 14 702 грн.

Згідно вище вказаного свідоцтва, житловий будинок в АДРЕСА_2 належить колгоспному двору з головою двору ОСОБА_5, а тому позивачка не має можливості надати державному нотаріусу належним чином зареєстрований правовстановлюючий документ на даний будинок за спадкодавцем для отримання свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку і з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок Виноградівською державною нотаріальною конторою позивачці також було відмовлено.

Таким чином, на підставі вище вказаного свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28.04.1961 року він належить колгоспному двору з головою двору - ОСОБА_5, а з прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року видані раніше свідоцтва про право власності на колгоспні двори підлягали заміні на нові свідоцтва про право власності із зазначенням власниками всіх членів колгоспного двору, які проживали там на час вступу в дію закону, що бабусею позивачки - ОСОБА_5 за життя зроблено не було. Крім неї інших членів вище вказаного колгоспного двору на час її смерті не було, так як її чоловік - ОСОБА_12 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4, а батько позивачки - ОСОБА_4 був єдиним її сином.

З можливих родичів бабусі позивачки була тільки її єдина сестра ОСОБА_15, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, була неодружена та дітей не мала.

Відповідачем по справі є мати позивачки та дружина батька позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3, мешканка АДРЕСА_1 Виноградівського району.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами ЦК України від 1963 року та ЦК України від 2003 року.

Відпов

ідно до ч.1 ст.6 Цивільного кодексу України 1963 р. та ст.16 Цивільного кодексу України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу України 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу України 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ввійшли до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 Оскільки умови для оформлення позивачем спадщини у нотаріальному порядку відсутні, тому невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом.

Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що уточнений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 49,8 кв.м., в тому числі житловою площею 19,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 28,2 кв.м., в тому числі житловою площею 16,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко