Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/766/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.05.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права на проживання та користування квартирою та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 Кіровоградського району Кіровоградської області та вселення його у вказану квартиру.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 з 1990 р. по 02 грудня 2014 року. У 2014 року шлюбні відносини між ними припинено.

На протязі 24 років проживали однією сім'єю як чоловік та дружина в квартирі АДРЕСА_1, їх пов'язував спільний побут, разом вели господарство, вирощували худобу та птицю, мали взаємні права та обов'язки. Він був зареєстрований у вищевказаній квартирі за згодою відповідача, що підтверджується документами із сільської ради.

У лютому 2012 року переніс операцію в онкологічній лікарні, після чого відношення ОСОБА_3 до нього змінилося, остання створила перешкоди щодо його проживання в квартирі, постійно вимагала звільнити житло.

У грудня 2014 року онучка ОСОБА_3 побила його та разом з відповідачем вигнали з квартири, у зв'язку з чим потрапив до лікарні. Кіровоградським РВ УМВС України Кіровоградської області на підставі вказаних обставин порушено кримінальне провадження.

На даний час змушений тимчасово мешкати у своєї рідної сестри, так як не має доступу до спірного житла.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 Кіровоградського району Кіровоградської області, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди в доступі та користуванні квартирою АДРЕСА_1 Кіровоградського району Кіровоградської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Усунувши перешкоди у користуванні спірною квартирою суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, також до спірних правовідносин судом застосовано не відповідні норми законодавства, проте факт вселення у дану квартиру саме як члена родини позивачем не доведено. Крім того, судом не взято до уваги, що у паспорті позивача стоїть відмітка про реєстрацію в с. Степове з 1990 р., а згоду на прописку у спірній квартирі відповідачем надано лише у 1996 році.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.93-94).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою в якій він зареєстрований з грудня 1991 року, а відтак набув права проживання, чим порушує його право на житло, яке підлягає захисту шляхом усунення створених перешкод.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований в с. Степове Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.3;20 копія паспорту).

Згідно довідки № 389 виконавчого комітету Степової сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_4 зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.26).

Станом на грудень 2014 року у спірній квартирі АДРЕСА_1 Кіровоградський район, Кіровоградська область зареєстровані: голова домогосподарства - ОСОБА_3 та співмешканець - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 402 виконавчого комітету Степової сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 29 грудня 2014 року (а.с.27).

За довідкою Степової сільської ради Кіровоградського району № 40 від 09 лютого 2015 року у 1990-2002 роках прописка (реєстрація) громадян проводилася у сільській раді за заявою власників (наймачів). Такі заяви громадян зберігаються у по господарських книгах (а.с.59).

До суду апеляційної інстанції з матеріалами цивільної справи надіслані по господарські книги за період проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі. З 1991 р. по 1995 р. у домогосподарстві ОСОБА_3, ОСОБА_4 записаний як співмешканець.

В погосподарській книзі за 1996-2000 роки міститься заява ОСОБА_3 про згоду власника на прописку у своєму помешканні ОСОБА_4.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно роз'яснень п.3 постанови Пленуму ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 18.12.2009 р. № 14 відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК Україні та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд.

Частиною першою ст.165 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1 ст.405 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що для визнання права на житло правове значення має факт постійного проживання в квартирі саме з власником квартири і ведення з ним спільного господарства.

Обставини справи свідчать про те, що спір виник між власником квартири - ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_4, який за її згодою проживав та зареєстрований у належній їй квартирі тривалий час.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що власником квартири порушено законне право позивача на користування житлом, оскільки останній не втратив права проживання в місці постійного помешкання.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4 проживав разом із відповідачем як її співмешканець однією сім'єю, вів спільне господарство та станом на грудень 2014 року зареєстрований у квартирі відповідача за адресою АДРЕСА_1, за її згодою.

За таких підстав відповідач набув права користування, а відтак проживання в спірній квартирі в установленому законом порядку, з грудня 1991 року, набув прав і обов'язків, передбачених статтею 156 ЖК України, добровільно з неї не вибував.

Тому діями відповідача пов'язаними зі створенням перешкод в користуванні та проживанні ОСОБА_4, порушуються законне право позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку,

Посилання в апеляційній скарги на те, що суд вийшов за межі позовних вимог усунувши перешкоди у користуванні квартирою, які не заявлялись стороною, не приймаються судом апеляційної інстанції, так як обставини спору, підстави і як наслідок предмет позову щодо вселення складали саме захист порушеного права пов'язаного зі створенням перешкод у користуванні житлом, а відтак зазначений в судовому рішенні висновок є правильним і доводи апеляційної скарги не спростовують законне рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме правомірність набуття права проживання в спірному житловому приміщенні ОСОБА_4, спростовуються вищевказаними письмовими доказами і не дають підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: