Провадження № 22-ц/780/1675/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 42 15.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Березовенко Р.В.

за участі секретаря Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про виселення

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 320,3 кв. м., який розташований за адресою: Києво-Святошинський р-н, АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці житлового будинку, що перебував в іпотеці, зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи приміщення протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги.

Однак, отримавши письмове повідомлення про звільнення займаного житлового приміщення відповідачі в добровільному порядку таку вимогу не виконали.

На підставі викладеного, ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив суд першої інстанції виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: Києво-Святошинський р-н, с. Крюківщина, АДРЕСА_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року закрито провадження по даній справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ПАТ «КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження з тих підстав, що є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими ж сторонами, про той же предмет спору та з тих же підстав не повною мірою дослідив матеріали справи.

Так, для закриття провадження з зазначених підстав, обов'язковою умовою є наявність одночасно всіх трьох обставин, зокрема: спір виник між тими самими сторонами; спір виник щодо одного й того ж предмету; спір виник з тих самих підстав. Однак, під час розгляду справи № 369/7062/13 ПАТ «КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог в частині виселення посилалося на невиконання відповідачем письмової вимоги від 04.04.2013, а підставою для звернення з позовом по даній справі є невиконання відповідачем письмової вимоги від 24.09.2014.

Отже, зазначене дає підстави вважати, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» просило скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що Києво-Святошинським районним судом Київської області 04 вересня 2013 року була розглянута справа з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за результатами розгляду цієї справи було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, яким звернуто стягнення на предмет спору, а у задоволенні позовних вимог про виселення відмовлено.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2013 року, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи вбачається, що ПАТ «КБ «Приватбанк» звертався до суду позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. В цьому рішенні судом лише викладений зміст позовної заяви який стосується обставин укладення кредитного договору і договору іпотеки і взагалі не викладена позовна вимога.

Разом із тим, в мотивувальній частині рішення суду зазначено наступне : «Що стосується вимоги про виселення відповідача та інших невизначених осіб, то підстав для задоволення цих вимог немає. Позивачем не надано доказів проживання відповідача у вказаному будинку. Що стосується інших невизначених осіб, то відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, тобто відповідачем можуть бути лише ідентифікована фізична чи юридична особа».

Суд позов задовольнив частково, звернув стягнення на предмет іпотеки і відмовив у задоволенні решти позовних вимог. (а.с.10-11)

Тобто із вказаного рішення взагалі не зрозуміло з якими вимогами до суду звертався ПАТ «КБ «Приватбанк» і з яких підстав заявляв позов.

За таких обставин у суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ували не було беззаперечних даних про те, що позов в цій справі пред»явлений з тих же самих підстав.

Крім того, у своєму позові ПАТ «КБ «Приватбанк» посилався на те, що підставою для пред»явлення цього позову про виселення з будинку є рішення суду про звернення стягнення на цей будинок від 04.09.2013 року, що однозначно свідчить про те, що позов про виселення саме з цих підстав не міг бути заявлений при розгляді справи про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не з'ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого постановив незаконну ухвалу.

З врахуванням наведеного, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді