Справа № 296/7049/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Стефанюк О.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради в особі територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, а саме, на 1/6 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 помер 18.03.2014р., після смерті якого відкрилася спадщина на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира була приватизована на шістьох чоловік (діти, внуки) 11.11.2013р. Однак, діти та внуки на спірну квартиру не претендують, в звязку з чим написали заяви про відмову від своєї частини спадщини. Постановою від 20.01.2015р. нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки всі проживаючі в квартирі особи не провели державну реєстрацію своїх прав на нерухоме майно.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та спадкової справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.1969р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що вчинено актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК №0027264 (а.с.44). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сергійчук».

Відповідно до свідоцтва №62959 про право власності на житло від 11.11.2013р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.45).

18.03.2014р. ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №234402 (а.с.24 на звороті).

З довідки ТОВ «КомЕнерго-Житомир» від 20.09.2014р. №1177 вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним на день смерті та напротязі шести місяців після смерті були зареєстровані: ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_5 донька, ОСОБА_6 онука, ОСОБА_7 онука (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

18.09.2014р. позивачка звернулася до Першої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого (а.с.23).

Інші спадкоємці майна померлого - ОСОБА_5, ОСОБА_4, подали до нотаріальної контори заяви від 18.09.2014р. про відмову від спадщини (а.с.23- на звороті, 24).

Постановою нотаріуса від 20.01.2015р. №44/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, після померлого ОСОБА_2 (а.с.41).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1, 5 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_2 володів на праві власності 1/6 частиною квартири АДРЕСА_2, єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого є його дружина ОСОБА_1, а іншого порядку оформлення права власності на спадкове майно окрім судового не має, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 01.01.1947р.н., право власності на 1/6 ідеальні частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після чоловіка ОСОБА_2, який помер 18.03.2014р.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. П. Маслак