АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/25/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46, 50 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про участь у вихованні дітей батька, який проживає окремо від них , -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 04 травня 1996 року по 17 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей - дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розлучення діти залишились проживати разом із матір'ю.

Неадекватна поведінка ОСОБА_6, яка виявлялась у пошкодженні водопостачання, енергозабезпечення та газифікації будинку, руйнуванні речей, призвела до розірвання шлюбу між сторонами та принципово-агресивного відношення дітей до батька. Систематичні сварки, бійки з людьми, які займалися благоустроєм будинку ОСОБА_6, спричинення тілесних ушкоджень доньці , з боку відповідача, - потягли за собою розлад здоров'я у дітей, так як кожна зустріч з батьком негативно відображалась на їх емоційній сфері та на даний час вони потребують психологічної допомоги.

В зв'язку з нерегулярною сплатою аліментів на утримання неповнолітніх дітей у відповідача станом на 01 березня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 21 204 грн. 26 коп.

Оскільки батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дітей, а звернення за допомогою до правоохоронних органів не дали належного результату, ОСОБА_7 просила суд позбавити ОСОБА_6 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та залишити їх на виховання матері.

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про участь у вихованні дітей батька, який проживає окремо від них.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що діти після розірвання шлюбу лишилися жити з ОСОБА_7 та морально залежать від її настрою, особистого відношення до ОСОБА_6, навмисному налаштуванні дітей проти батька. Колишня дружина стала часто обмежувати ОСОБА_6 у доступі до його житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Головною причиною, наведеною ОСОБА_7 у своїй позовній заяві, як аргумент для позбавлення батьківських прав, є початок ремонту в домоволодінні по АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищевказане та уточнюючи під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_6 просив суд встановити для нього години та дні (вівторок, четвер, субота) зустрічі з дітьми для спілкування, в тому числі і в школі з можливою присутністю педагогічних працівників. Позбавити ОСОБА_7 батьківських прав та передати дітей під опіку держави. Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2013 року первісний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про участь у вихованні дітей батька, який проживає окремо від них , об'єднано в одне провадження.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2014 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав задоволено повністю.

Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати на сплату судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про участь у вихованні дітей батька, який проживає окремо від них - відмовлено повністю.

Вирішено копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної РАЦС за місцем реєстрації народження дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій зазначав, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав, не врахував, що матеріали справи не містять документи, які б підтверджували свідоме нехтування чи ухилення апелянта від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей або, що він був притягнутий до відповідальності відповідно до норм Сімейного кодексу України, кодексу про адміністративні правопорушення України, кримінального кодексу України. Крім того апелянт вважає, районним судом було помилково прийнято до уваги як доказ розрахунок боргу по аліментах, оскільки він не має чіткого розрахунку стосовно періоду за який його зроблено, окрім загальної суми написаної лише цифрами в розмірі 21204 грн. 26 коп. Натомість залишено поза увагою та не відображено в оскаржуваному рішенні покази свідків: ОСОБА_12 (директора Родниківської школи) та ОСОБА_13 (працівника служби захисту дітей Уманської РДА), які повідомляли про неодноразове спілкування батька з сином, яке не мало негативного відображення на емоційному стані дитини.

Тому оскільки судом неповно були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а оскаржуване рішення ухвалено при недоведених обставинах, ОСОБА_6 просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши учасників процесу, що з'явилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , учасницею якої є Україна, передбачено , що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Розглядаючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову , суд врахував як вимоги закону, що регулюють дані правовідносини , та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України з цього питання, так і обставини справи та надані сторонами докази, давши їм вірну оцінку, що призвело до ухвалення правильного рішення.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про дітей, не бере участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні. А ОСОБА_7 , навпаки, належним чином виконує материнські обов'язки .

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі висновків суду не спростував та доказів, які б доводили протилежне , не надав.

А з досліджених колегією суддів матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_6 як батько ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухилявся від виконання своїх обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_6 проживає окремо від дітей, в АДРЕСА_2. Згідно з наданими копіями квитанцій про перерахування коштів /т.1 а.с. 204/ відповідач сплачує поточні аліменти на дітей в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції від 01.03.2013 року, ОСОБА_6 має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2310 від 18.11.2004 року, виданим Уманським міськрайонним судом Черкаської області, в сумі 21 204,26 грн. у зв'язку з нерегулярною та не в повному обсязі сплатою боржником аліментів /т.1 а.с. 23/. Вказаний розрахунок заборгованості боржник ОСОБА_6 не оскаржував.

При цьому сам ОСОБА_6 не заперечує факту уникнення його відповідальності щодо виховання та утримання ОСОБА_8 і ОСОБА_9, що підтверджується його ж клопотанням, зазначеним в заяві про уточнення позовних вимог від 02 червня 2014 року де він просить: «позбавити батьківських прав ОСОБА_7 та передати їх (його дітей) під опіку держави» /т.1 а.с. 202-203/ . Тому правильним є висновок суду про неналежне виконання ним обов'язків по утриманню дітей .

Дослідивши матеріали цивільної справи, колегією суддів було встановлено, що відповідно змісту акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 28 листопада 2013 року /а.с.208/ вбачається, що ОСОБА_7, проживає у будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_3, разом з малолітнім сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, своїм батьком ОСОБА_14, 1947 р.н. та родиною з трьох осіб своєї сестри. Житлове приміщення з газовим опаленням та водопостачанням, складається з трьох кімнат, прихожої, веранди, кухні та санвузла. Сім'я тримає підсобне господарство (корову, качок, курей), мають присадибну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції, фруктові дерева.

Неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою Дніпропетровського Національного університету ім. О. Гончара та перебуває на державній формі навчання.

При цьому даних про незадовільний стан житла, який би загрожував здоров'ю дітей в акті не зафіксовано. Також даним актом не зафіксовано факт перебування дітей на момент обстеження у антисанітарних умовах та про відсутність вдома харчів для дітей.

Тому суд дійшов до правильного висновку про належне виконання батьківських обов'язків матір'ю дітей - ОСОБА_7

Згідно з висновком від 23.04.2013 року за № 5-07-2013 орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації Черкаської області дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 щодо його обох дітей: дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 , у зв'язку з ухиленням його від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки не бере участі у їх навчанні, вихованні та утриманні, не створює належних умов для проживання дітей.

При цьому органом опіки встановлено, що вихованням, розвитком, навчанням, утриманням дітей займається їх мати - позивач по первісному позову ОСОБА_7 /т.1 а.с.24/.

На повторний запит суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Уманською РДА , як органом опіки та піклування , в листі від 19.05.2015 року №01-01-27/15/25/793/22-ц було зазначено, що ОСОБА_7 належним чином виконує обов'язки матері та підтверджено висновки про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо обох його дітей.

При цьому було зазначено, що питання щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, як такого, що не бере участі у вихованні власних дітей, розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації упродовж 6-ти місяців (з жовтня 2012 року по квітень 2013 року) . Йому неодноразово надавався час для налагодження стосунків з дітьми, проте безрезультатно /т.2 а.с.158/.

Цю позицію також підтримала під час розгляду справи в суді першої інстанції представник органу опіки і піклування Камінська О.П.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України , при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

А, як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, - висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та відсутності підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 , - повністю відповідає як матеріалам справи, так і інтересам дітей.

Так судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 у грудні 2012 року погіршив умови проживання позивача ОСОБА_7 та своїх дітей в домоволодінні по АДРЕСА_1, до такого ступеню, що проживання дітей в будинку стало неможливим /а.с. 47-56, 57-69, 72-74, 75, 76, 77, 78-79, 80-81, 82/. У зв'язку з чим ОСОБА_7 з дітьми була вимушена переїхати в будинок своїх батьків по АДРЕСА_3

А ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , передбачено , що држави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того такі агресивні дії ОСОБА_6 вплинули негативно на психологічний та психічний стан дітей таким чином, що їм знадобилася допомога психолога та оздоровлення в дитячому спеціалізованому клінічному санаторії, діти перестали виявляти бажання спілкуватися з батьком.

Що підтверджується висновками спеціаліста - психологічними заключеннями дослідження емоційної сфери особистості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /а.с.78-81/.

Дані висновки спеціаліста були підтверджені і при проведенні на стадії апеляційного розгляду справи судової психолого-психіатричної експертизи /т.2 а.с. 117-122/ .

Крім того експертизою було встановлено, що внутрішньо-сімейна ситуація в родині ОСОБА_6, поведінка ОСОБА_6 в 2013-2013рр., особливості сприйняття підексперним сімейної ситуації та поведінки батька, що витікають з його індивідуально-психологічних особливостей (підекспертного) , викликали формування у ОСОБА_9 помірно виражених, ситуаційно обумовлених невротичних розладів адаптації з помірно вираженою тривожно-депресивною симптоматикою, яка на думку комісії у легко вираженій формі зберігається і до моменту огляду експертизою.

На думку комісії, виникнення вказаних психічних, невротичних розладів знаходиться у причинному зв'язку з діями ОСОБА_6

При цьому комісія зробила припущення, що подальше можливе спілкування неповнолітнього ОСОБА_9 зі своїм батьком ОСОБА_6 матиме негативний вплив на стан психологічного здоров'я неповнолітнього.

Що доводить правильність висновків суду про ухилення батька від виконання свого обов'язку по вихованню дітей.

Навпаки, за аналізом матеріалів даної цивільної справи, комісія дійшла до висновку, що вплив матері на ОСОБА_9 є позитивним.

Ст.12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , передбачено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Неповнолітня ОСОБА_8 подала суду заяву від 15.11.2013 року про те, що, на її думку, батько ОСОБА_6 заслуговує на позбавлення батьківських прав щодо неї /а.с. 129/.

Будучи допитаними судом першої інстанції , ОСОБА_9 пояснив, що проживає з матір'ю разом з її родичами . З батьком відносини охарактеризував як погані, вказав, що не спілкується з батьком та не хоче робити цього в подальшому, навіть за умови, що батько попросить в нього пробачення за свою поведінку та дії щодо нього та сестри - за погром будинку, приходи в будинок з вівчаркою, за те, що душив сестру. Батько у 2013 році кілька разів приходив до школи, щоб зустрітися з ним, однак він таким зустрічам в школі не радий.

Про те, що ОСОБА_9 погано реагує на зустрічі із батьком в школі, які пригнічують його психологічний стан, показала в судовому засіданні і свідок ОСОБА_12 - директор Родниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де навчається ОСОБА_9. Цю обставину також підтвердили при допиті в судовому засіданні експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 /т.2 а.с.168/.

Що спростовує посилання ОСОБА_6 на невірну оцінку судом першої інстанції доказів та обставин справи в частині негативного впливу його поведінки на розвиток та здоров'я дітей і відсутності його участі в їх вихованні.

Можливість виховувати свою дитину належить до найбільш значимих особистих немайнових прав кожного з батьків. Завдяки особистому контакту з дитиною, власним рішенням відносно способів та методів сімейного виховання батькам вдається направити формування особистості дитини в бажаному напряму.

Якщо такий вплив на дитину є об'єктивно шкідливим, то є підстави для припинення батьківських прав і, відповідно, припинення особистих контактів таких батьків і їх дитини.

Тому, враховуючи норму матеріального права, що регулює питання позбавлення особи батьківських прав, надані сторонами докази, що були досліджені судом в їх сукупності, встановлені обставини справи, колегія вважає, що для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав стосовно його дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є всі законні підстави. І, навпаки, немає підстав для позбавлення батьківських прав матері неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_7

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому рішення суду належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2014 року - відхилити .

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про участь у вихованні дітей батька, який проживає окремо від них - залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :