Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк «України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду від 15 липня 2015 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" за договором про іпотечний кредит № 491 від 02 жовтня 2007 року в сумі 208492 (двісті вісім тисяч чотириста дев'яносто дві) гривні 47 копійок, що встановлена рішенням Рівненського районного суду від 03 грудня 2010 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С., реєстровий № 3647,

шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна на час проведення виконавчих дій.

Надано Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з

________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/980/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц/787/2094/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

державних реєстрів, довідок) необхідних для продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 загальною площею 123,8 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м.

На період реалізації предмета іпотеки передано його в управління Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк".

Виселено ОСОБА_4 з житлового будинку, який є предметом іпотеки та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду в частині зменшення суми заборгованості, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки та судових витрат, ПАТ «Державний ощадний банк України» оскаржив його в апеляційному порядку.

Покликаючись на постанову Верховного Суду України від 04.09.2013 року у справі № 6-73цс13 доводить, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості з боржника на користь позивача за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

Зазначає, що зменшення судом розміру нарахованих та несплачених нарахувань за невиконання грошового зобов»язання, що підлягають стягненню на підставі ст.ст.258, 625 ЦК України є помилковим.

Покликаючись на ст. 625 ЦК України та п.5.2 Кредитного договору додатково доводить, що пеня та інші нарахування за прострочену заборгованість підлягають стягненню за кожен день прострочення в розмірі, зазначеному у поданому позивачем розрахунку заборгованості станом на 15.07.2015 року.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції представник позивача просив змінити рішення суду першої інстанції в частині обрахування суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої має бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, а не скасовувати його повністю, рішення суду першої інстанції в іншій частині не перевіряти, так як в іншій частині воно не оскаржене. Крім того, просив стягнути з відповідача 133,00 гривні за публікацію оголошення в газеті "Вісті Рівненщини" про виклик у судове засідання ОСОБА_4

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі рішення відповідає не в повній мірі.

В частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, надання позивачу права на подання та отримання в будь-яких установах будь-яких документів, необхідних для продажу предмета іпотеки та в частині передачі предмета іпотеки на період його реалізації в управління позивачу рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України та роз"яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 одержав кредит в національній валюті, у забезпечення його виконання передав в іпотеку будинок, який є місцем постійного проживання відповідача та оскільки не належним чином виконує свої зобов»язання за кредитним договором, допустив утворення заборгованості, а тому необхідно звернути стягнення на вищезазначений житловий будинок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на суму 208 492 гривень 47 копійок, яка була стягнута за рішенням Рівненського районного суду від 03.12.2010 року, а не на суму 352 704,94 гривень, так як до обрахованої банком суми заборгованості, крім пені і 3% річних повторно включено залишок простроченої позики в сумі 150237 гривень, в тому числі простроченої заборгованості в сумі 37469,00 гивень, нараховані та несплачені відсотки за користування позикою в сумі 52318,87 гривень, що були стягнуті за рішенням суду і виконавчий лист за даним рішенням знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" /правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»/ та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит № 491, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 151 500,00 грн. на придбання житлового будинку з надвірними будівлями за договором купівлі продажу від 02.10.2007 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,8% річних, з терміном повернення не пізніше 01.10.2037 року на умовах, визначених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_4 по договору про іпотечний кредит в той же день, 02 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С. реєстровий номер 3649, згідно якого ОСОБА_4 передав ВАТ "Державний ощадний банк України" в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 123,8 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С. 02.10.2007 року.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач ОСОБА_4 умови іпотечного договору виконував не своєчасно, допустив утворення заборгованості.

Рішенням Рівненського районного суду від 03.12.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_7 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 208 492,47 гривень, з якої залишок позики складав 150 237,00 гривень, нараховані відсотки 52 318,87 гривень, нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 1 363,37 гривень, нарахована та несплачена пеня по відсотках - 4 573,23 гривень.

Проте, після ухвалення рішення суду боржник продовжував не виконувати умови кредитного договору, платежі на погашення кредиту не вносив, рішення суду також не було виконано.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 роз»яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України.

Оскільки в суді апеляційної інстанції встановлено, що рішення Рівненського районного суду від 03.12.2010 року про стягнення заборгованості виконано не було, на погашення заборгованості за виконавчим листом грошові кошти від відповідача не надходили, то висновок суду першої інстанції про повторне стягнення суми заборгованості, яка вже була стягнута, є помилковим.

Пунктом 5.2 договору про іпотечний кредит № 491 від 02.10.2007 року, укладеного між сторонами зазначено, що за порушення взятих на себе зобов»язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов»язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,032% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення.

Виходячи із вищенаведеного, судова колегія прийшла до висновку, що нарахована та несплачена пеня по кредиту та за простроченими відсотками підлягає стягненню по 12.03.2015 року /по дату звернення з позовом до суду/ і складає розмір пені по кредиту в сумі 9 782,15 гривень, розмір пені по відсоткам в сумі 18 332,52 гривень.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідальність у розмірі 3% річних, встановлена ч.2 ст.625 ЦК України, передбачена лише за прострочення виконання грошового зобов»язання, тобто власне боргу, 3% річних на суму боргу по сплаті процентів за користування кредитними коштами не нараховується.

Встановиши, що зобов"язання за основним договором не виконано, заборгованість за кредитним договором та процентам за користування кредитом не погашена, то відповідно до ст. 590 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» банк вправі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

За вимогами ст. 39 Закону України „Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Проте, вказуючи загальний розмір заборгованості за договором іпотечного кредиту, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не зазначив всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Стягненню на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати. Витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача належать до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи / ст.79 ЦПК України/. Відповідно до платіжного доручення № 96359806 від 06 липня 2015 року /а.с.104/ вбачається, що позивачем було сплачено 135,00 гривень за публікацію оголошення в газеті «Вісті Рівненщини». Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 914,52 гривень судового збору /243,60 грн недоплачений судовий збір за подання позову з другої немайнової вимоги + 135,00 грн + 535,92 грн за подання апеляційної скарги + 133,00 гривень за публікацію оголошення в газеті "Вісті Рівненщини"/.

Відповідно до ч.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 липня 2015 року в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої має бути звернуто стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

„Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості, що утворилася за договором про іпотечний кредит № 491 від 02.10.2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_4, станом на 15.07.2015 року у розмірі 320 108 (триста двадцять тисяч сто вісім) гривень 21 копійка, яка складається з: - 150 237 (сто п"ятдесят тисяч двісті тридцять сім) гривень 00 копійок - залишок позики, в тому числі прострочена заборгованість - 37 469 (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят дев"ять) гривень 00 копійок; 52 318 (п"ятдесят дві тисячі триста вісімнадцять) гривень 87 копійок - нараховані та несплачені відсотки за користування позикою; 9782 (дев"ять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 15 копійок - нарахована та несплачена пеня по основному боргу; 18332 (вісімнадцять тисяч триста тридцять дві) гривні 52 копійки - нарахована та несплачена пеня по відсотках; 4 174 (чотири тисячі сто сімдесят чотири) гривні 07 копійок - 3% річних за прострочену заборгованість по основному боргу; 85 263 (вісімдесят п"ять тисяч дві шістдесят три) гривні 60 копійок - втрати банку від інфляції за період з 26.12.2007 року по 14.07.2015 року звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 123,8 кв.м , житловою площею 62,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С. 02.10.2007 року за реєстром № 3647."

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати у розмірі 1047 (одна тисяча сорок сім) гривень52 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук