Справа № 369/1631/15-ц
Провадження № 2/369/1243/15
УХВАЛА

Іменем України

06.05.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Ткачук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника Кредитної спілки «ЗаРаЗ» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року представник Кредитної спілки «ЗаРаЗ» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 17.03.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по вищезазначеній цивільній справі, відповідно до якого позов Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково, а саме: стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» 220302,05 грн. суми заборгованості за кредитним договором, а також 2 203,02 грн. витрат по сплаті судового збору. Як зазначив заявник, ціна, поданого позивачем позову складала 314 142 грн. 66 коп. Позивачем при подачі позовної заяви до розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» було перераховано на рахунок УДКСУ Києво-Святошинського району 3 141 грн. 43 коп. (що складає 1% від ціни позову). Оскільки судовим рішенням від 17.03.2015 року позовні вимоги Кредитної спілки «ЗаРаЗ» було задоволено частково, а з співвідповідачів стягнено суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, керуючись ст. 88, 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), ст. 7 Закону України «Про судовий збір» заявник просив суд ухвалити додаткове рішення в справі, яким зобовязати органи Державної казначейської служби України перерахувати на банківський рахунок позивача кошти, надмірно зараховані до бюджету, а саме: 938 (девятсот тридцять вісім) грн. 41 коп.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника Кредитної спілки «ЗаРаЗ» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по вищезазначеній цивільній справі, відповідно до якого позов Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково, а саме: стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» 220302,05 грн. суми заборгованості за кредитним договором, а також 2 203,02 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави; якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В мотивувальній частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2015 року зазначено, що оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів, пропорційно до суми задоволеного позову.

За таких обставин, суд при винесенні рішення вирішив у повному обсязі питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Посилання заявника на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, оскільки дана стаття регулює повернення судового збору в разі зменшення розміру позовних вимог (в даному випадку мається на увазі зменшення розміру позовних вимог за заявою позивача, а не у результаті відмови суду у задоволенні частини позовних вимог) та у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (в даному випадку позивачем було сплачено судовий збір, що складає 1% від ціни позову, тобто відповідно до норм закону).

Крім того, слід зазначити, що Державна казначейська служба України не була учасником судового процесу, що позбавляє суд можливості зобовязувати установу вчиняти будь-які дії в порядку ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст.ст. 208-210, 220, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Кредитної спілки «ЗаРаЗ» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Я.Волчко