Справа № 360/91/15-ц Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2683/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 47 28.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та молоді Бородянської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини ,-

встановила:

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням суду від 24 липня 2014 року розірвано шлюб між ним та відповідачем.

При розірванні шлюбу було узгоджено місце проживання їх неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком. З цього часу син проживає з ним в будинку АДРЕСА_2, де йому створені всі умови для проживання та нормального розвитку, матеріальної забезпеченості.

Відповідач після розірвання шлюбу у вихованні та утриманні сина участі не брала, а останнім часом зчиняє сварки та погрожує, що він не побачить більше сина. Позивач вважав, що перебування сина з відповідачкою негативно впливає на його виховання, фізичне та психічне здоров»я.

Враховуючи викладене, позивач просив визначити місце проживання його неповнолітнього сина з позивачем.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 березня 2015 року позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Бородянка Київської області, з ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі вказала, що дитина ставиться більш прихильно до матері ніж до батька, проживає разом з нею, лише матір організовує та контролює навчання дитини, створює необхідні умови для її виховання і відсутні виняткові обставини для розлучення малолітньої дитини з матір»ю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно частини 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до частини 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (Згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" п. 24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2014 року, від якого мають сина ОСОБА_4, 2006 року народження.

Ці обставини підтверджені матеріалами справи сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст. 19 СК України, орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам закону, суд першої інстанції ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з батьком без з»ясування думки органу опіки і піклування щодо розв»язання даного спору, і потягло за собою ухвалення необґрунтованого рішення.

На запит апеляційного суду отримано висновок служби у справах дітей та сім'ї Бородянської райдержадміністрації затвердженого розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації № 116 від 21 травня 2015 року. Як видно з цього документу, дитина ОСОБА_4 проживає з матір»ю, одним з головних бажань дитини є проживання з матір'ю, тому служба у справах дітей не знаходить підстав для вилучення у матері дитини і зміни її місця проживання ( а.с.232-233).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дитина повинна проживати з батьком в тому місці, де дитина проживала до конфлікту сторін, однак такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи

Як вбчається з акту депутата Бородянської селищної ради від 02 січня 2015 року, дитина ОСОБА_4 проживає з батьком, однак згідно висновків органу опіку піклування від 24 лютого 2015 року та від 21 травня 2015 року, дитина ОСОБА_4 проживає з матір»ю. ( а.с.8,124).

У суді апеляційної інстанції батько дитини не заперечував факт проживання дитини на даний час з матір»ю.

Як свідчать матеріали справи, як мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання сина, обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають позитивні характеристики, належні умови для забезпечення потреб малолітньої дитини.

Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки кожного з батьків, що може зашкодити розвиткові дитини, та наявності в них будь-яких захворювань.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність проживання дитини в тому місці, де вона проживала до конфлікту сторін, що є підставою для визначення місця проживання дитини саме з батьком, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено і не заперечувалось батьком, що на даний час дитина проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Умови проживання ОСОБА_4 відповідають всім вимогам щодо місця проживання дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд першої інстанції при вирішення даного спору не врахував необхідність постійного спілкування дитини з матір'ю та ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини з батьком не врахував найвищих інтересів дитини.

Не з»ясувавши достовірно місце проживання дитини, не отримавши письмовий висновок органу опіки і піклування щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батьків дитини, суд першої інстанції розгляну в справу за неповно з»ясованих обставин справи та безпідставно дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, оскільки рішення суду не містить будь-яких мотивів, на підставі яких судом була віддана перевага батьку перед матір'ю у визначенні місця проживання дитини та порушено принцип не розлучення малолітньої дитини з матір»ю.

Відповідно до положень ст. 309 ЦК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід скасувати як таке, що ухвалено за неповно з»ясованих обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 березня 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та молоді Бородянської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 121 гривня 80 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: