Справа № 382/2600/14 Головуючий у І інстанції Кисіль О.А.
Провадження № 22-ц/780/2428/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 29 14.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Франюк Т.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 жовтня 2014 року близько 14 години 00 хвилин в м. Яготин по вул. Поштова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "CHERY" д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2, яким керував позивач. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Яготинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія". З метою визначення розміру матеріального збитку заподіяного транспортному засобу марки "ВАЗ-2103" позивач звернувся до фізичної особи-підприємця, який займається ремонтом автомобілів. 28 жовтня 2014 року складений Акт технічного огляду транспортного засобу, яким зафіксовано пошкодження транспортного засобу "ВАЗ 2103", отриманих 21 жовтня 2014 року в результаті ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 6 180 грн. 00 коп. Також позивач вважає, що йому було завдано і моральної шкоди, оскільки пошкодження автомобіля призвело до моральних та душевних страждань, незручностей. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь з акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" 6 180 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, з ОСОБА_3 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 5180 грн. матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що право на отримання страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль належить власнику автомобіля, а позивач не є власником. При цьому, ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" зазначає, що відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, який працівник СТО не виконує.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року близько 14 години 00 хвилин в м. Яготин на вул. Поштова сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "CHERY", під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 30.10.2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_3 застрахувала транспортний засіб "CHERY" у Приватному акціонерному товаристві "Українська охоронно-страхова компанія", що підтверджується копією полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3429412 та відповідно 31.10.2014 року повідомила страховика про настання страхового випадку. (а.с. 107-108).

Згідно акту огляду автомобіля від 28 жовтня 2014 року вартість робіт пошкодженого автомобіля ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2 склала 5235 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив зі встановлених обстави справи та керувався нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Колегія суддів не погоджується з висновками суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

В матеріалах справи наявний акт огляду автомобіля від 28 жовтня 2014 року, який був зроблений фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 (а.с. 12). В даному акті зазначено перелік потрібних запасних частин та необхідних робіт для ремонту автомобіля позивача, а також сума 6180 грн., за яку приватний підприємець погодився здійснити ремонт автомобіля, тобто договірна ціна.

Будь-яких інших доказів про розмір матеріального збитку, спричиненого автомобілю ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2, визначеного у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як зазначив представник позивача, останній не просив в суді першої інстанції призначити експертизи для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого автомобілю ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2. Не заявляв такого клопотання позивач і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, щодо відсутності належних та допустимих доказів розміру спричинених матеріальних збитків автомобілю ВАЗ 2103" д.н.з. НОМЕР_2 є обґрунтованими, а відтак вимоги позивача не підлягають задоволенню з підстав недоведеності.

В той же час доводи апеляційної скарги в частині, що позивач не має права на відшкодування шкоди, оскільки транспортний засіб йому не належить, колегія суддів вважає безпідставними.

Так п. 13 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013 року роз'яснено судам, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а відтак і в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 5180 грн. матеріальної шкоди та 243.60 грн. судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" відмовити.

В іншій частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.