Справа № 510/1993/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

· при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

· копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3В;

· копія свідоцтва про народження ОСОБА_4

· Копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

· Копія свідоцтва про право на спадщину за законом.

· копія паспорта ОСОБА_1;

· копія паспорта ОСОБА_2;

· копія технічного паспорту будинку №7, по вул. Радянська, у м. Рені;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 13 років, позивач, ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власником ? частини будинку є ОСОБА_2 та ? частини ОСОБА_3.

Фактично будинок поділений на дві квартири, тобто існує реальний поділ нерухомого майна.

У 2001 році власниця ? частини будинку подарувала позивачу свою частину будинку, після чого позивач став мешкати в ньому та гсоподорювати, вважаючи, що він є фактичним власником цієї частини будинку.

На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком, утримує його, робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Позивач пояснив, що він неодноразово звертався до власника будинку із проханням переоформити будинок відповідним чином, але кожен раз вони запевняли позивача, що документи виготовлюються.

17 грудня 2009 року померла ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №201972. Позивач звернувся до доньки померлої, ОСОБА_2, та почав готувати документи для переоформлення будинку. У березні 2011 року був виготовлений технічний паспорт на будинок в цілому.

З 2001 року, відповідачка або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів будинку.

Таким чином, з 2001 року, позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт, і вважає що за ним можливо визнати право власності на 3/4 частини вищевказаного будинку.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2001 р. вільно та безперервно володіє будинком №7 по вул. Радянська, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на ? частини житлового будинку №7 по вул. Радянська, у м. Рені, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на ? частини житлового будинку №7 по вул. Радянська, у м. Рені, Одеської області, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін