УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй належить 6/10 (3/5) частки житлового будинку АДРЕСА_1. Частина земельної ділянки, якою вона користується, не визначена у розмірах, але відокремлена парканом. Усі житлові приміщення та господарські будівлі і споруди знаходяться на цій ізольованій частині земельної ділянки. Співвласниками указаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами також є ОСОБА_9 та ОСОБА_6 Ураховуючи викладене, просила визначити порядок користування загальною земельною ділянкою площею 817 кв. м, на якій розташований будинок АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників домоволодіння, з урахуванням фактичного порядку користування, який склався між співвласниками.

Останнім рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 березня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до фактичного користування в наступному порядку: ОСОБА_4 виділено в рахунок ідеальних 6/10 часток частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 321,8 кв. м; ОСОБА_9 виділено частину земельної ділянки загально площею 201,2 кв. м, що на 119,5 кв. м більше ідеальної частки у праві власності на житловий будинок; ОСОБА_6 виділено частину земельної ділянки загально площею 294,0 кв. м, що на 48,9 кв. м більше ідеальної 3/10 частки у праві власності на житловий будинок.

Виділено всім співвласниками домоволодіння частину земельної ділянки площею 111,0 кв. м для їх спільного користування, для проходу та обслуговування відповідних частин будинку і господарських будівель, що відповідно до кількості співвласників складає 37,0 кв. м на кожного.

Виділено співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 частину земельної ділянки площею 2,0 кв. м для їх спільного користування для обслуговування відповідних частин будівель, що відповідно до кількості співвласників складає 1,0 кв. м на кожного, та частину земельної ділянки площею 1,4 кв.м для їх спільного користування для обслуговування відповідних частин сараїв, що відповідно до кількості співвласників складає 0,7 кв. м на кожного.

Виділено співвласникам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 частину земельної ділянки площею 2,6 кв. м для їх спільного користування для обслуговування відповідних частин сараїв, що відповідно до кількості співвласників складає 1,3 кв. м на кожного. Співвласнику ОСОБА_4 встановлено внутрішні межі за схемою поділу.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позов заявлений передчасно, оскільки земельна ділянка, порядок користування кою просить визначити позивач, сторонам у справі не передавалась, документи про відведення в натурі та встановлення меж земельної ділянки у матеріалах справи відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова