Справа № 212/669/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Пустовіт О.Г.,

при секретарі - Гарасюта Л.К.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Літовченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що пропрацювала в шахті «Октябрська» на підприємстві - відповідача в період з 05.05.1998 року по професії - учнем грохотовщиком, грохотовщиком 2 розряду дільниця № 12, 11.03.2013 року - звільнена була з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. 10 січня 2013 року (протокол № 2) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Висновком медико-соціально експертною комісією (серія АБ № 0003733) їй первинно на безстроковий термін 05.06.2013 року встановлено 20% втрати професійної працездатності по хронічному бронхіту. Також зазначила, що саме з вини підприємства - Відповідача, вона втратила здоров'я, працездатність, змушена переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання. Вказує, що почала хворіти хронічним бронхітом з 2009 року, загострення відбувались 2 - 3 рази на рік, в 2010 року була взята на диспансерний облік ЛОР лікарем, в результаті регулярно одержувала амбулаторне та стаціонарне лікування, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, весь час надіялася, що це короткочасне погіршення і лікування дасть можливість їй видужати, але на теперішній час її непокоять приступи кашлю, задухи, особливо стан загострюється вранці та ввечері, відчуває болі в грудній клітці, непокоять головні болі в зв'язку з сухотами, підвищення температури, відчуває загальну слабкість всього організму. Через приступи кашлю, виникає задишка, виникає відчуття нестачі повітря, змушена користуватися інгалятором. Зазначає, що стан загострюється вранці та ввечері, приймає постійно антибіотики. В зв'язку з цим, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на її користь 243 000,00 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, підтримав заявлені позовні вимоги в частині, що стосується стягнення з Відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у зв'язку з професійним захворюванням його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 243 000,00 гривень.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнала. Зазначала, що позивачка свідомо обрала даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знала та повинна була знати про шкідливі фактори та умови праці, за це вона мала певні пільги, а саме їй надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань.

Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», надано заперечення проти позову, в яких представник вважає позов незаконним та необґрунтованим, просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивачка не надала доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати нею професійної працездатності. Також позивачка не довела причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» з фактом втрати працездатності позивачкою. Крім того, вважає, що органи санітарно-епідеміологічної служби та Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання не мають повноваження встановлювати наявність або відсутність порушення зазначених норм, а висновок комісії, зазначений у п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.04.2013р., зроблений з перевищенням повноважень, передбачених чинним законодавством України. Крім того, вважає, що позивачкою взагалі не враховано те, що відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 27.12.2001р. № 528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається та вони характеризуються такими рівнями шкідливості виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого. Відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства.

Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в отримані позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах Позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я.

Відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вважає, що положення ст. 237-1 КЗпП України, не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, і, які підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивачки ОСОБА_3 пропрацювала в шахті «Октябрська» в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат» в період з 05.05.1998 року по професії - учнем грохотовщиком, грохотовщиком 2 розряду дільниця № 12, 11.03.2013 року - звільнена з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складений 03.04.2013 року, в пункті 17 Акту…встановлено причину отримання професійного захворювання Позивачкою, а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимих показників праці - параметрів запиленості - концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - 5.6 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м. В пункті 19 конкретних винних, осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», встановити не можливо, в зв'язку з тривалою роботою в шкідливих умовах в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Висновком медико-соціально експертною комісією (серія АБ № 0003733) ОСОБА_3 первинно на безстроковий термін 05.06.2013 року встановлено 20% втрати професійної працездатності по хронічному бронхіту. Противопоказана - пил, несприятливий мікроклімат, переохолодження.

Відповідно медичних довідок ОСОБА_3 в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в 3 - й, 8 - й міській лікарні та в Інституту промислової медицини. 10 січня 2013 року (протокол № 2) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини мені було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії).Згідно виписних епікризів Позивачці встановлено рекомендації: нагляд лікарів за місцем проживання (невролога та терапевта), прийом медикаментів (протизапальних препаратів), щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії в теплу пору року, санаторне - курортне лікування пуль монологічного профілю.

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачкою професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» їй спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивачки до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивачка була ознайомлена із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійного захворювання позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання.

Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачці моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачці моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачці відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 03 квітня 2013 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілої.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачці ОСОБА_3 була заподіяна шкода, вона отримала професійне захворювання, втратила працездатність в розмірі 20% на безстроковий термін. Позивачка переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, позивачці порушено її звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивачка зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачка в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Позивачці шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у Позивачки негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 20 відсотків, а звідси і моральні переживання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан її здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачкою та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_3 15 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачці слід відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнений від сплати судового збору.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 15 000 гривень 00 копійок за спричинену моральну шкоду, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт