АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/744/2383/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 48 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Акціонерне товариство «Фінанси та кредит» про розподіл майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Акціонерне товариство «Фінанси та кредит» про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_6 (нині ОСОБА_4) звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа Акціонерне товариство «Фінанси та Кредит» про розподіл спільного майна подружжя, в ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свій позов та змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_4.

В останньому уточненому позові ОСОБА_4 просила визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у порядку розподілу майна подружжя право спільної часткової власності по 1/2 частині кожному на домоволодіння, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Кальмана, 10, яке складається з шлакоблочного обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 26.82 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м., шлакоблочної літньої кухні Б, цегляного гаражу Г, цегляної вбиральні В, цегляного сараю Ж., огорожі № 1,2, замощення II, водоколонки І.

Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію у рахунок вартості присудженого майна у розмірі 84282 гривні 67 копійок, судовий збір у розмірі 2360 гривень 00 копійок та витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 5000 гривень 00 копійок.

29.01.2015 року ОСОБА_2 предявив зустрічну позовну заяву, яку в подальшому уточнював і в останній її редакції просив суд постановити рішення яким домоволодіння № 10 по вулиці Кальмана у місті Кривому Розі, яке складається з шлакоблочного обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 26,82 кв.м., загальною площею 51,1 кв.м., шлакоблочної літньої кухні Б, цегляного гаражу Г, цегляної вбиральні В, цегляного сараю Ж, огорожі № 1,2, замощення II, водоколонки І, та автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер АЕ 2827 CM визнати його, ОСОБА_2, особистою приватною власністю. Стягнути з відповідачки на його користь витрати по справі судовий збір в розмірі 3263 гривні 05 копійок, та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2 частину сплачених коштів - 12331 грн. 93 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 15000 грн., що є 1/2 частиною вартості автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1., що складає 30000 грн., залишивши автомобіль у власності ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у порядку розподілу майна подружжя право власності по 1/2 частині кожному на домоволодіння, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Кальмана, 10, яке складається з шлакоблочного обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 26.82 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м., шлакоблочної літньої кухні Б, цегляного гаражу Г, цегляної вбиральні В, цегляного сараю Ж., огорожі № 1,2, замощення II, водоколонки І.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2360 грн. та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Акціонерне товариство «Фінанси та Кредит» про розподіл спільного майна подружжя відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його позовних вимог посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення не враховано, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 57 СК України, спірне майно, а саме домоволодіння та автомобіль, є його особистою приватною власністю, оскільки придбане за кошти, які належали йому особисто.

Також судом першої інстанції не враховано, згідно договору про відкриття кредитної лінії № 775-пк-2008, після придбання домоволодіння 07 серпня 2008 року, відповідачка отримала кредит на загальну суму 110000 грн., так як отримані згідно кредитного договору кошти були використані для придбання побутових приладів та меблів, що знаходяться в самому будинку і домоволодіння знаходиться у заставі, то він не заперечує виконати свої обов'язки перед банком згідно договору поруки та сплатити заборгованість по кредитному договору.

Судом не враховано, що спірне домоволодіння є предметом іпотеки і не може бути поділено між сторонами.

Крім того, вважає, що з нього на користь ОСОБА_4 невірно стягнуто судовий збір в розмірі 2360 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, перевірив всі доводи та дав їм правильну юридичну оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам законодавства, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони з 07 липня 2000 року по 27 березня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8

В період шлюбу, 24 червня 2008 року, сторонами було придбане домоволодіння № 10 по вулиці Кальмана в місті Кривому Розі згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 3508.

Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27 червня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 Згідно висновку з незалежної оцінки № 51 від 21 квітня 2015 року дійсна вартість домоволодіння № 10 по вулиці Кальмана в місті Кривому Розі складає 273315 грн.

13 серпня 2008 року сторонами було придбано автомобіль ВАЗ 21099 державний реєстраційний номер АЕ 2827 CM, вартістю 30000 грн. Право власності на автомобіль зареєстровано в Криворізькому ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області на ім'я ОСОБА_2

Також в період шлюбу 07 серпня 2008 року між ОСОБА_6, яка на даний час змінила прізвище на ОСОБА_4 та АТ «Фінанси та Кредит» був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 775-пк-2008 на загальну суму 110000 грн. На виконання умов зазначеного договору 07 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «Фінанси та Кредит» був укладений договір поруки № 775-пп-2007, та договір іпотеки від 07 серпня 2008 року № 775-пз-2008, відповідно до якого АТ «Фінанси та Кредит» в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позивача за первісним позовом ОСОБА_4 перед Банком за Договором про відкриття кредитної лінії № 775-пк-2008 від 07 серпня 2008 року в іпотеку було передано домоволодіння по вулиці Кальнама, 10 у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області. З умовами кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки позивачка та відповідач ознайомлені, та засвідчили їх своїми підписами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що вище вказане майно та кредитне зобовязання є спільною сумісною власністю подружжя, тому кожен з них має право на ? його частину.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що його позовні вимоги не доведено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, позивачка та відповідач кожен має право на 1/2 частину вищевказаного майна.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного Кодексу України ).

На підставі вище наведених норм матеріального права суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що домоволодіння № 10 по вулиці Кальмана в місті Кривому Розі та автомобіль ВАЗ 21099 державний реєстраційний номер АЕ 2827 CM є спільною сумісною власністю подружжя та кожен з них має право на ? його частину. Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 1/2 частини сплачених нею боргових зобовязань перед AT « Фінанси та Кредит» згідно договору № 775-пк-2008 з часу розірвання шлюбу з 07 квітня 2014 року до 07 вересня 2015 року на загальну суму 24663 гривні 86 копійок, з яких 12500 грн. основного боргу, та 12163 грн. 86 коп. процентів за користування кредитом, що підтверджено наданим сторонами розрахунком заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не враховано, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 57 СК України, спірне майно, а саме домоволодіння та автомобіль, є особистою приватною власністю ОСОБА_2, оскільки придбане за кошти, які належали йому особисто не дають суду апеляційної інстанції підстав визнати висновки суду першої інстанції незаконними.

Із матеріалів справи випливає, що спірне домоволодіння та автомобіль придбані сторонами в період шлюбу, чого самі сторони не заперечують.

ОСОБА_2, заперечуючи проти позову позивача і на підстави задоволення свого зустрічного позову, зазначив, що спірні домоволодіння та автомобіль були придбані ним за його власні кошти.

Так, дійсно, 04 травня 2006 року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_1, яка належала йому на праві приватної власності, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 червня 2008 року його батьки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та його сестра ОСОБА_12 продали квартиру № 149 в будинку № 73 на мікрорайоні Зарічний в місті ОСОБА_13, яка належала їм на праві приватної спільної сумісної власності.

Проте, належну ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартиру АДРЕСА_1 було відчужено в 2006 році, тобто за два роки до придбання спірного домоволодіння, а факт продажу його батьками та сестрою належної їм квартири не може свідчити про те, що йому були передані кошти від її продажу.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, жодних та належних доказів на підтвердження того, що саме за ці кошти, отримані від продажу вище зазначених квартир, було придбано спірне домоволодіння та автомобіль у період шлюбу сторін, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що він не заперечує виконати свої обов'язки перед банком згідно договору поруки та сплатити заборгованість по кредитному договору та те, що він після припинення шлюбних відносин продовжував надавати ОСОБА_4 щомісяця 2500 грн. для сплати кредитної заборгованості колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, передачі вказаних коштів ОСОБА_4, а при поділі спільного сумісного майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що спірне домоволодіння є предметом іпотеки і не може бути поділено між сторонами висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки полягають в тлумаченні норм чинного законодавства на власний розсуд апелянта.

Права власності на половину спірного будинку за позивачкою та відповідачем не порушить права третьої особи, оскільки положення іпотечного договору про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись житловим будинком без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку неможливо поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на його частки, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Крім того, обовязки іпотекодавця також розповсюджуються і на нового власника майна, що є предметом іпотеки, у даному випадку позивача та відповідача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 невірно стягнуто судовий збір в розмірі 2360 грн., оскільки судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, вірно розподілені судові витрати.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: