Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/62/15-ц

16 березня 2015 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Круль І.В.

секретарів: Рогів Т.Р., Остапишин І.Р.

з участю позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідач під час розгляду справи в Богородчанському районному суді за позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком поширював на неї неправдиві відомості, в позовній заяві «Про оспорювання батьківства» викладав наклепницькі дані з наміром заплямувати її честь та гідність. Просить визнати недостовірну інформацію поширену ОСОБА_3 відносно неї, що під час їхніх шлюбних стосунків в неї була «…аморальна поведінка», «… зраджувала, всупаючи в інтимні стосунки з іншими чоловіками», «…постійно спілкувалася в соціальних мережах з незнайомими чоловіками», «… залишала вдома дитину саму» та просить стягнути моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить визнати недостовірну інформацію поширену ОСОБА_3 відносно неї, що під час шлюбних стосунків в неї була «…аморальна поведінка», «… зраджувала, всупаючи в інтимні стосунки з іншими чоловіками», «…постійно спілкувалася в соціальних мережах з незнайомими чоловіками», «… залишала вдома дитину саму», а також стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Представник відповідача позов не визнав, просить врахувати, що наведені позивачкою доводи є необґрунтованими та безпідставними, а також нею не доведено факт поширення інформації відповідачем.

Вислухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Разом із цим, у статті 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. ст. 270, 297 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи відносяться в тому числі і право на повагу до честі і гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Негативною є інформація, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склались неприязні стосунки через сімейний конфлікт, з приводу якого ухвалювались судові рішення про розірвання шлюбу, про вселення в будинок та усунення перешкод в його користуванні, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. (а.с.8,24,28). 17 жовтня 2014 року відповідач звертався із позовною заявою до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області по питанню оспорювання батьківства (а.с.6). а 13 листопада 2014 року з клопотанням про призначення експертизи ( а.с.7).

На думку суду, ОСОБА_3, звертаючись з заявами до суду, начальника служби в справах дітей, в яких містилася інформація, а ці органи компетентні перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, жодних доказів того, що відповідач розповсюджував інформацію іншим ообам, позивачка не надала, як і не довела факт порушення її особистих немайнових прав у інший спосіб.

А тому, враховуючи те, що доводи позивачки про порушення її особистих немайнових прав не знайшли свого підтвердження, позов є безпідставним і суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи те, що доводи позивача про порушення його особистих немайнових прав не знайшли свого підтвердження, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного ст.ст. 15, 16, 23, 270, 277, 297 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди - відмовити

Термін оскарження рішення до Івано-Франківського апеляційного суду 10 днів з дня отримання копії рішення через Богородчанський районний суд.

Головуюча Круль І.В.