У х в а л а

30 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено: в порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ-21099, 1996 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіль ГАЗ-32213, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2; стягнуто з останнього на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію Ѕ частини вартості указаних автомобілів у розмірі 32 тис. 120 грн, а також 321 грн 20 коп. судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою у вказаній справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

27 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 183, 319, 358, 364 Цивільного кодексу України, статей 21, 24, 41 Конституції України, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня і 5 серпня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 31 серпня 2015 року, касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для виділення у власність відповідачу спірних автомобілів з присудженням другому з подружжя компенсації Ѕ частини їх вартості, яка визначена згідно з довідкою про їх середню ринкову вартість, а також про недоведеність відповідачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, щодо іншої вартості автомобілів.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 10 червня 2015 року касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відмову в задоволенні позовних вимог щодо припинення права власності на частину житлового будинку та стягнення компенсації, оскільки це може призвести до порушення прав як позивача, так і відповідача;

- в ухвалі від 5 серпня 2015 року касаційний суд, направляючи справу про припинення права власності на частину квартири та стягнення компенсації на новий судовий розгляд, указав на необхідність визначитися з характером спірних правовідносин, колом осіб, прав та інтересів яких стосується рішення суду, а також на встановлення усіх фактичних обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року висновку, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко