Справа №592/1809/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1253/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 травня 2015 року

та за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

про визнання недійсними договорів та зобовязання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 травня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі - Банк) про визнання недійсними договорів та зобовязання до вчинення певних дій.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року визнано недійсними: договір іпотеки №179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, посвідчений 24 квітня 2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1999 та додатковий договір №1 від 01 вересня 2009 року до договору іпотеки №179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, посвідчений 01 вересня 2009 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3290.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 травня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до наступного: 1) суд першої інстанції не врахував те, що Банк в порушення закону, зокрема, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 3.2, 3.4 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, належним чином не повідомив ОСОБА_3, що валютні ризики, повязані з підвищенням вартості валюти (долара США), покладені тільки на позичальника; 2) на момент укладення спірного кредитного договору у Банка була відсутня індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюти за спірним договором; 3) суд першої інстанції не врахував, що на момент укладення спірного іпотечного договору майнові права на обєкти незавершеного будівництва не могли бути предметом іпотеки, а тому спірний іпотечний договір є недійсним.

У звязку з ухваленням додаткового рішення позивач ОСОБА_3 не наполягав в судовому засіданні апеляційного суду на задоволенні останнього довода апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до того, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не врахував, що предметом спірного іпотечного договору є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а отже, ураховуючи ст. 1 Закону України «Про іпотеку», спірні правовідносини регулюються названим Законом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги Банку, вважав додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року законним і обґрунтованим.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги Банку та заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, вважав рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 травня 2015 року законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що 24 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 184/08-ЖКПФ, за яким Банк надав позичальнику кредит в сумі 25550,69 доларів США на строк з 24 квітня 2008 року по 10 квітня 2038 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

Кредит надавався для інвестування в об'єкт інвестування, яким є квартира під будівельним номером 47 в житловому будинку за адресою: м. Суми, вул. Кірова, буд. 211 А (2 черга будівництва).

За вищезазначеним кредитним договором, кредит був наданий Банком у безготівковій формі шляхом продажу кредитних коштів через касу банку з подальшим зарахуванням кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та перерахуванням на рахунок ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест».

Також 24 квітня 2008 року під час укладання кредитного договору №184/08-ЖКПФ позивачем було також підписано додаток №1 до цього договору, якій містить всю необхідну інформацію передбачену п.3.2 та п.3.4 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. У додатку №1 до кредитного договору, окрім іншого чітко визначено строки та суми повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Тому, кредитний договір містить детальний розпис загальної вартості кредиту.

Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що «позичальнику надається інформація щодо ряду супутніх послуг та тарифів до них у додатку №1 від 24 квітня 2008 року, що є невід'ємною частиною цього договору». Отже, під час укладання кредитного договору позивач ознайомився з усіма істотними умовами договору в повному обсязі, підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що свідчить про дотриманням вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності цього договору.

З приводу позовної вимоги про визнання недійсним оспорюваних іпотечного договору та додаткового іпотечного договору, суд першої інстанції в рішенні не навів фактів, мотивів та не ухвалив рішення по цим вимогам.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції по суті встановив, що у забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 184/08-ЖКПФ від 24 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки № 179/08-ІФ, відповідно якого предметом іпотеки є майнові права на двокімнатну житлову квартиру, загальною орієнтовною площею 66,17 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Кірова, буд. 211 А (2 черга будівництва), під будівельним номером 47, будівництво якої не завершено (п.2.1. договору іпотеки).

Додатковим договором № 1 від 01 вересня 2009 року до договору іпотеки № 179/08-ІФ, - предметом іпотеки визначено нерухоме майно: двокімнатну квартиру, житловою площею 32,10 кв. м, загальною площею 65,82 кв. м, яка знаходиться у м. Суми, вул. Кірова, буд. 211- б, кв. 47.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на час укладення вищевказаного договору іпотеки № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року, майнові права на обєкт незавершеного будівництва не можуть бути предметом іпотеки, тому вищевказаний іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, що в свою чергу тягне і недійсность додаткового договору № 1 від 01 вересня 2009 року до договору іпотеки № 179/08-ІФ.

Перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення та додаткове рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано судові рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішеннях.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вищевказаний кредитний договір № 184/08-ЖКПФ від 24 квітня 2008 року укладений з дотриманням загальних вимог щодо правочинів, передбачених ст. 203 ЦК України, не суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, на які посилається позивач.

З додатку до вищевказаного кредитного договору (а.с. 56-57) вбачається, що позивач власним підписом підтвердив те, що йому відомо про детальний розпис загальної вартості кредиту, предмет та вартість кожної супутньої послуги, а також інші фінансові зобовязання за кожним платіжним періодом та інше.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду сторони підтвердили, що позивач ОСОБА_3 належним чином виконує зобовязання за кредитним договором (а це майже сім років), заборгованості не має.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу відсутності у Банку індивідуальної ліцензії, виданої НБУ на використання іноземної валюти за спірним договором, то колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Згідно з банківськими ліцензіями та письмовими дозволами виданими ПАТ АБ «Укргазбанк» (ВАТ АБ «Укргазбанк») (а.с. 64-66), відповідач (Банк) має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті.

Позовна вимога щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року, додатковим договором № 1 від 01 вересня 2009 року до вказаного договору іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру під № 47 житловою площею 32,10 кв.м., загальною площею 65,82 кв.м, яка знаходиться у м. Суми, вул. Кірова, буд. 211-6, за встановлених обставин, є передчасною. Крім того, щодо цієї вимоги у справі відсутній належний відповідач (відповідний орган державної реєстрації).

Також колегія суддів вважає, що виходячи з того, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним спірного кредитного договору №184/08-ЖКПФ від 24 квітня 2008 року та додаткового договору № 3 від 01 вересня 2009 року до названого кредитного договору, то не підлягають і задоволенню позовні вимоги щодо: зобов'язання ОСОБА_3 повернути ПАТ АБ «Укргазбанк» у натурі все, що він отримав на виконання угод за вказаними кредитним договором та додатковим договором; зобовязання ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути ОСОБА_3 у натурі все, що товариство отримало на виконання угод вказаними кредитним договором та додатковим договором.

Отже, вищевказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки не ґрунтуються на законі.

Щодо доводів апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» відносно додаткового рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року, то колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 2.1 оспорюваного договору іпотеки № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року передбачено, що предметом іпотеки є належні іпотекодавцю майнові права, за договором про відступлення майнових прав №74 від 24 квітня 2008 року, укладеним між іпотекодавцем та ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» (управителем ФФБ).

Під майновими правами на нерухомість, будівництво якої незавершене сторони розуміють майнові вимоги іпотекодавця до управителя ФФБ щодо обовязку забудовника після закінчення будівництва передати у власність іпотекодавця двокімнатну житлову квартиру загальною орієнтовною площею 66,17 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Кірова, буд. 211А (2 черга будівництва), під будівельним номером 47.

Загальний обсяг майнових прав іпотекодавця за договором відступлення майнових прав складає 258063 грн. (а.с. 19-24).

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного договору іпотеки № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року) визначений вичерпний перелік обєктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому законі (у вищезгаданій його редакції) були відсутні.

Майнові права на обєкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року, яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку», тобто після укладення сторонами спірного іпотечного договору № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року.

Закон України від 19 червня 2003 року № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного договору) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Отже, предметом правового регулювання Закону України від 19 червня 2003 року № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 24 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення дійшов обґрунтованого висновку щодо недійсності укладеного між сторонами іпотечного договору № 179/08-ІФ від 24 квітня 2008 року, що в свою чергу призводить і до недійсності додаткового договору №1 від 01 вересня 2009 року до зазначеного договору іпотеки.

За таких обставин, посилання Банку на ст. 1 Закону України «Про іпотеку» є помилковим.

Інші доводи апеляційних скарг не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити, а додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.