Справа № 511/1276/15-ц
Номер провадження: 2/511/519/15
Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі Свирида І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. В позовній заяві зазначила, що 12.09.2005 року померла її рідна мати - ОСОБА_7 Після смерті матері відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Щербакова, 118 в м.Роздільна Одеської області. Заповіту померла не залишила. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її діти: позивачка та відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які в установлені законом строки подали до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори свої заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вона постійно проживала зі своєю матірю і після смерті останньої вступила в управління спадковим майном, в даному будинку позивачка проживає по теперішній час. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка отримати не може, у звязку з відмовою відповідачів від оплати державного мита за видачу свідоцтва, про що свідчить відмова державної нотаріальної контори. У звязку з викладеним позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №118 по вул.Щербакова в м.Роздільна Одеської області, в порядку спадкування за законом.

Представник позивачки в судовому засіданні 18.06.2015р. ОСОБА_8 позов підтримав та пояснив, що відповідачі відмовляються від оплати державного мита і це унеможливлює реєстрацію позивачкою права власності на житловий будинок, в якому вона проживає. Просив суд визнати за позивачкою право власності на зазначений житловий будинок.

В подальшому представник позивача та позивачка в судове засідання, призначене на 12.08.2015 року на 09.00 год., на 07.09.2015 року на 12.00 год. не зявились, причин неявки суду не вказали, заяв не надавали.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились на підставі наданих нотаріальних заяв про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. (а.с.52-53).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснили, що є онуками померлої ОСОБА_7 їх мати, яка була рідною донькою спадкодавця - ОСОБА_9, померла у 2003 році. Усі відповідачі по справі зазначили, що бажають залишити будинок позивачці по справі. В подальшому в призначені судові засідання відповідачі не зявлялись, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. (а.с.55-57).

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.147 цього Кодексу в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю .

Зазначений позов надійшов до суду 18.05.2015 року, строки його розгляду, встановлені ст. 147 ЦПК України, сплинули.

Оскільки позивачка та її представник у призначені судові засідання двічі 12.08.2015р. та 07.09.2015р. не зявились, не повідомивши суд про причини своєї неявки, не надавши заяв ні про розгляд справи за їх відсутністю, ні про залишення позову без розгляду, ні про відкладення розгляду справи, а 27.08.2015р. представник позивачки ОСОБА_8 зявився в судове засідання та заявив клопотання про оголошення перерви для надання можливості сторонам укласти мирову угоду, яке було судом задоволено, але мирова угода до суду так і не надійшла, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті у відсутність сторін та винести рішення по справі.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне.

12 вересня 2005 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №025663, виданим 21.09.2005 року Відділом РАЦС Роздільнянського РУЮ Одеської області, актовий запис №212 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Щербакова, 118 в м.Роздільна Одеської області.

Зазначений будинок померлій належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАА №160665, виданого 09.07.2002 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори (а.с.8).

За життя ОСОБА_7 залишила заповіт від 20.07.2001р., яким все своє майно заповіла ОСОБА_1М,, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках. (а.с.71).

Але спадкоємці в своїх заявах до нотаріальної контори відмовились від оформлення спадщини за заповітом, але прийняли спадщину за законом (а.с.65, 66).

Спадкоємцями першої черги після смерті померлої ОСОБА_7 є її діти: позивачка ОСОБА_1М та відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дочка померлої ОСОБА_7 мати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 померла 08.06.2003 року).

Позивачка та відповідачі по справі в установлені законом строки звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, сторонами отримано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) та грошових заощаджень, належних спадкодавцю. Зазначені заяви спадкоємців про прийняття спадщини наявні в матеріалах спадкової справи (а.с.64-77).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Щербакова, 118 в м.Роздільна Одеської області позивачці ОСОБА_1 нотаріус відмовив у звязку з відмовою відповідачів по справі від оплати державного мита за видачу свідоцтв (а.с.10).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ч.2 ст. 1223 ЦК України).

За правилами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріально, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Також діючим цивільним законодавством передбачено право спадкоємців на прийняття або неприйняття спадщини. При цьому незалежно від часу її прийняття спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ст. 1268 ЦК України).

Ст.ст. 1269-1270 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк 6 місяців з часу відкриття спадщини, а також може відкликати таку заяву протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тобто протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Закон не передбачає право спадкоємця відмовитись від прийнятої спадщини поза строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, а також відмовитись від прийняття частини майна, що входить до складу спадщини.

За правилами ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кільки спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 ЦК України покладає на спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, обовязок звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п. 23 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Хоч позивачем до позовної заяви і додана відмова нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, але, на думку суду, ця відмова є безпідставною, оскільки вона мотивована тільки відмовою інших спадкоємців сплатити державне мито за видачу їм свідоцтв про право на спадщину. Так, свідоцтво про право на спадщину видається кожному із спадкоємців з визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, нотаріусу нічого не перешкоджає видати свідоцтво про право на спадщину позивачці на її частину спадкового майна. Також, в разі незгоди з відмовою нотаріуса, позивач має право оскаржити дії нотаріуса в суді.

Крім того, в п.25 зазначеної постанови Пленум ВСУ розяснив, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Зволікання спадкоємців з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, а саме: отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, не надає права позивачці вимагати в судовому порядку визнання за нею право власності на частки інших спадкоємців в нерухомому майні.

Ст. 174 ЦПК України надає відповідачам право визнати позов протягом усього часу судового розгляду. При цьому у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд не приймає до уваги визнання відповідачами позовних вимог позивачки, оскільки для цього не має законних підстав.

Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі та в разі відмови в задоволенні позову розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст.1217,1218,1222, 1223,1268,1269,1296,1273, 1278, 1296, 1297 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська