УХВАЛА

9 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Гримич М.К., Завгородньої І.М., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 2005 року позивач припинила шлюбні відносини з відповідачем, спільне господарство не вели і були змушені проживати окремо один від одного через постійні суперечки, які виникали протягом сімейного життя. Після розірвання шлюбу між сторонами, діти виявили бажання проживати з матір'ю. Протягом тривалого часу відповідач не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_7, щомісячно, починаючи з 27 червня 2013 року у твердій грошовій сумі у розмірі 4 тис. грн, на утримання дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_8, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім 2 тис. грн, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки ОСОБА_9, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Негайно стягнуто з ОСОБА_6 аліменти за один місяць, у твердій грошовій сумі у розмірі 4 тис. грн на користь ОСОБА_7 на утримання дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року рішення місцевого суду змінено в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, а саме: стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_7, щомісячно, починаючи з 27 червня 2013 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн, на утримання дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_8, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім 750 грн, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки ОСОБА_9, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Змінено рішення місцевого суду в частині допущення рішення до негайного виконання, а саме, стягнуто з ОСОБА_6 аліменти за один місяць, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року, від 19 червня 2013 року, від 18 червня 2014 року, ухвалених за результатом розгляду, на його думку, аналогічних справ, де по-іншому застосовані норми матеріального права, а саме: ст. ст. 182, 184 СК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Наведені заявником доводи не містять ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, яке полягає у різному тлумаченні судом змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин, які згідно вимог вищенаведеної норми не є підставами для перегляду судового рішення.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає, що справа не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: П.О. Гвоздик М.К. Гримич Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко