У х в а л а

16 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року в справі за позовом прокурора м. Ірпеня до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності держави Україна на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року №2193/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» та визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 903330 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім'я ОСОБА_6 Свої вимоги мотивував тим, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами смт Коцюбинського та перебуває в постійному користуванні комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», а її передача в приватну власність відповідача відбулася без вилучення з користування вказаного підприємства, тобто без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача. Крім того, зазначав, що при прийнятті рішення Коцюбинською селищною радою не було дотримано вимоги статей 20, 21 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, оскільки зміна цільового призначення спірної земельної ділянки з лісового фонду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не проводилась, будь-яких рішень щодо такої зміни не приймалось. Враховуючи наведене, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2193/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 903330 виданий на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер :01:040:0023 по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2013 року та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2013 року у нескасованій апеляційним судом його частині залишено без змін.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 215, 216, 228, 330, 388 ЦК України та 125, 126, 155 ЗК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на:

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року в справі про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, якою скасовано рішення апеляційного суду, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року в справі про визнання недійсним рішення, державних актів на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року в справі про визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, якою скасовано рішення апеляційного суду, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· постанову Вищого господарського суду України від 15 вересня 2011 року в справі про застосування наслідків нікчемності договорів, якою постанову апеляційного суду залишено без змін;

· постанову Вищого господарського суду України від 15 листопада 2011 року в справі про визнання недійсним рішення міської ради, державних актів на право власності на землю, якою постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду залишено без змін.

У допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві доводи є необґрунтованими, оскільки в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, від 27 листопада 2014 року, від 26 лютого 2014 року та в постановах Вищого господарського суду України від 15 вересня 2011 року, від 15 листопада 2011 року норми матеріального права, на які посилається заявник, застосовувались у справах, правовідносини в яких є подібними, однак фактичні обставини відрізняються від тих, що встановлені у даній цивільній справі.

Отже, заява заступника Генерального прокурора України про перегляд судового рішення не містить ознак, які згідно вимог ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора м. Ірпеня до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності держави Україна на земельну ділянку, за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська