20.04.2015 Справа № 756/1683/15-ц
Справа ун. № 756/1683/15-ц
пр.№2-/756/2083/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи, - Банк «Фінанси та Кредит», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Л.О. про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, 3-ті особи, - Банк «Фінанси та Кредит», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Л.О. про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01.02.2000 року по червень 2013 року; визнання об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, квартири АДРЕСА_1 загальною площею 165,20 кв.м.; виділення ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 165,20 кв.м.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що під час спільного проживання з відповідачем, а саме: 19.05.2004 року була придбана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 174 кв.м. Вартість квартири становила 746000,00 (сімсот сорок шість тисяч) гривень. За спільною згодою право власності на квартиру було зареєстровано на відповідача.

Квартира була придбана в кредит, однак, отримані кошти повернуті достроково позивачем. Погашення кредиту відбувалось за рахунок готівкових грошових коштів позивача через відділення банку «Фінанси та кредит», та вказане майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час спільного проживання як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу є їх спільною сумісною власністю у відповідності до положень ст. 74 СК України, також у спірній квартирі за його кошти було зроблено ремонт та інші оздоблювальні роботи, та за період спільного проживання у них з відповідачем народилося дві доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 В свідоцтвах про народження обох доньок, позивач в добровільному порядку був записаний як батько.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти позову, виклавши доводи у письмових запереченнях, в яких зазначає, що позивач та відповідач у шлюбі між собою не перебували, однією сім'єю не проживали. Крім того, зазначає, що спірну квартиру відповідач купувала виключно для своїх потреб та за власні кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень як позивача та відповідача, свідків, суд приходить до висновку, що наданий позов підлягає задоволенню за наступних обставин.

За період спільного проживання у Позивача та Відповідача народилося дві доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в свідоцтвах про народження обох доньок, ОСОБА_1 в добровільному порядку був записаний як батько, були пов'язанні спільним побутом та взаємними сімейними правами, обов'язками подружжя, налагоджували свої побутові умови, купували меблі та предмети домашнього вжитку, їздили відпочивати, в тому числі і за кордон, що підтверджується сімейними фотознімками за весь час спільного проживання з 2000 по 2013 р.р.; копіями квитанцій з банківського рахунку на оплату комунальних послуг квартир, які були придбанні ними за цей період; електронними квитками на літаки та документами щодо бронювання готелів в різних містах світу, оплаченими з банківського рахунку ОСОБА_1, які були придбанні для сімейного відпочинку, також під час публічних виступів та інтерв'ю, телебаченні та пресі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 говорили, що вони являються подружжям - чоловіком та дружиною, що підтверджується роздруківками із ЗМІ, які містяться у матеріалах справи. Надані факти було встановлено та підтверджено свідками у судовому засіданні.

У судовому засіданні від представника Позивача надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що Відповідач не мала достатньо коштів для оплати кредиту, отриманого для купівлі спірної квартири, тому ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_7 з проханням позичити йому готівку у розмірі 80000 доларів США без відсотків на ремонт придбаного в кредит приміщення і дострокове погашення кредиту. У листопаді 2004 року ОСОБА_7 дав ОСОБА_1 в борг необхідну суму, а той в свою чергу написав розписку. Завдяки цим коштам, ОСОБА_1 вдалось максимально зменшити платежі за відсотками, виплатити достроково кредит протягом року і закінчити ремонт. Крім того, як зазначено представником Позивача, за весь період з 2004 р. по 2013 р. всі комунальні платежі за квартиру оплачувалися ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судом, було забов'язано явку до судового засідання відповідача обов'язковою, однак відповідач через представника надала суду письмові пояснення, в яких зазначає, що ніколи не проживала з позивачем та не вела з ним спільного господарства, пояснюючи те, що позивач являється тільки біологічним батьком її дітей.

В судовому засіданні встановлено, що у 1998 році ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_2 під час спільної роботи на телеканалі СТБ. Позивач та Відповідач проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, піклувались одне про одного, разом вели домашнє господарство, планували бюджет, та у 2004 році ОСОБА_1 вирішив придбати приміщення для офісу своєї компанії. Свій вибір ОСОБА_1 зупинив на приміщенні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

ТОВ «Фінанси і кредит» було запропоновано розглянути різні варіанти іпотечного кредитування, за яких фінансово привабливо виглядав пакет молодіжного кредитування, головною умовою отримання кредиту були обмеження за віком - не більше 35 років, віковий ценз проходила тільки ОСОБА_2, та було прийнято спільне рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про оформлення кредиту на ім'я ОСОБА_2, за умовами банку, при сумі кредиту, яка оформлялася на ім'я ОСОБА_2, обов'язковою умовою було підписання договору поруки, який гарантує поручителя бути повноцінним наступником за взятими ОСОБА_2 зобов'язаннями.

19 травня 2004 року банком «Фінанси та кредит» видано ОСОБА_2 кредит за програмою «Молодіжне кредитування», одночасно був підписаний договір поруки з ОСОБА_1 (до договору було надано договори з підрядними організаціями по довгострокових проектах, як підтвердження забезпечення платежів по кредиту).

Крім того, за попередньою домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 11.06.2004 р. між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_2 було укладено угоду №117 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків.

Оскільки сума кредиту була значною, головною умовою банку при оформленні договору на ім'я ОСОБА_2, було наступне: на ОСОБА_1 покладалася повна відповідальність перед банком за кредитним договором, при цьому в договорі було вказано, що підставою для цього була додаткова вимога боржника ОСОБА_2, яка не могла погашати кредит, тому що її доходи не могли покривати кредитні платежі за договором.

З моменту оформлення кредиту, облік платежів по кредиту, аналітику та пропозиції щодо можливої ??оптимізації платежів шляхом дострокових погашень, були покладені ОСОБА_1 на ОСОБА_8, яка підтверджує в своїй заяві.

З моменту купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 за власні кошти було організовано ремонтні роботи спірної квартири.

Організацію та контроль за проведенням ремонтних робіт в новому офісі було покладено на ОСОБА_7, який складав кошториси, наймав робітників для проведення ремонтних робіт, контролював їх якість, замовляв виробництво сходів, спеціальних меблів і шаф з урахуванням специфіки діяльності.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_7 з проханням позичити йому готівку у розмірі 80000 доларів США без відсотків на ремонт придбаного в кредит приміщення і дострокове погашення кредиту.

У листопаді 2004 року ОСОБА_7 дав ОСОБА_1 в борг необхідну суму, а той в свою чергу написав розписку, тому завдяки цим коштам ОСОБА_1 вдалось максимально зменшити платежі за відсотками, виплатити достроково кредит протягом року і закінчити ремонт, та за весь період з 2004 року по 2013 рік всі комунальні платежі за квартиру оплачувалися ОСОБА_1 в повному обсязі.

Як вбачається з пояснень свідків, а саме ОСОБА_9, що є першою дружиною позивача, доньки від попереднього шлюбу Позивача - ОСОБА_10, директор компанії фірми «Фільм Плюс», учасниками, якої були Позивач та Відповідач, представляла інтереси ОСОБА_2 по довіреності - ОСОБА_8, хрещений доньки Позивача - ОСОБА_4, друг сім'ї - ОСОБА_7, няня доньки Позивача -ОСОБА_4 у період з 2003-2005 р.р. - ОСОБА_11, няня доньки ОСОБА_4 у період з 2003-2005 р.р., водій Позивача та Відповідача з 2000-2013 р.р. - ОСОБА_12, водій з 2000-2013 р.р., друг сім'ї Позивача та Відповідача - ОСОБА_13, двірник - ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду те, що з 1998 р. не проживає разом з ОСОБА_1, даний факт підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2005р. Крім того, зазначила, що Позивач проживав однією сім'єю з Відповідачем та виховував спільних дітей. Свідок зазначила те, що Позивачем було придбано спірну квартиру для офісу компанії.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що з ОСОБА_1 познайомилася в січні 2003 року. З 1 лютого 2003 по 2014 рік включно працювала директором фірми «Фільм Плюс», засновниками якої були ОСОБА_1, а пізніше ОСОБА_2.

Сім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2, для виконання завдань щодо представництва їх інтересів в банківських установах та здійснення оплати по кредитних зобов'язаннях, вирішили видати довіреність від імені ОСОБА_2 для виконання доручених завдань.

Крім того, свідок зазначила про те, що спірна квартира була придбана для офісу компанії в кредит.

Оскільки, свідок була довіреною особою, весь пакет документів для оформлення кредиту та договору поруки, Позивач та Відповідач доручили їй.

З моменту оформлення кредиту, облік платежів по кредиту був покладений ОСОБА_1 на нею. Також, свідок зазначає, що грошові виплати вона отримувала безпосередньо від Позивача протягом всього строку дії кредитного договору.

Свідок ОСОБА_7 зазначив про те, що знає Позивача з 2000 р. В 2003 р. Позивач та Відповідач запропонували йому стати хрещеним батьком їхньої дочки ОСОБА_4. Крім того, в цьому ж році Позивач та Відповідач запропонували йому зайняти посаду директора їхньої фірми ТОВ «Фільм Плюс».

При цьому, свідок зазначив, що разом із Позивачем вивчали пропозиції ринку нерухомості, їздили на перегляди приміщень і будинків та зупинилися на квартирі за адресою АДРЕСА_1 (це було триповерхове приміщення з терасою, яке ідеально підходило для розміщення в ньому офісу фірми, рекламного відділу, відділу відео виробництва і мультиплікації).

Як зазначив свідок, за його порадою Позивач прийняв рішення укладення договору купівлі-продажу на ОСОБА_2. В якості кредитора ОСОБА_1 вибрав банк «Фінанси та кредит», для якого були підготовлені довідки про обіг фірми. З метою зниження відсотків по кредиту, між Відповідачем та Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву було укладено договір, який компенсував частину процентної ставки. 19 травня 2004 був укладений договір купівлі-продажу і оформлений кредит на ОСОБА_2. З ОСОБА_1 в свою чергу банк уклав договір поруки, яким він гарантував повні розрахунки за взятими зобов'язаннями.

Свідок ОСОБА_12 зазначив про те, що працював у ОСОБА_1 особистим водієм з 1997 по 2012 рік. У 1998 році ОСОБА_1 став генеральним продюсером каналу СТБ, де він познайомився з ОСОБА_2, на якому вона працювала ведучою новин.

Свідок стверджував, що з моменту придбання спірної квартири за адресою АДРЕСА_1 в ній завжди був тільки офіс.

ОСОБА_12 пояснив суду, що Позивач завжди дбав про Відповідача і дітей. Кілька разів на рік возив їх відпочивати в тому числі за кордон. Крім того, свідок зазначив, що брав участь у всіх сімейних святах, знайомий з усіма родичами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, їх друзями і співробітниками.

Також свідки Відповідача, а саме: мати Відповідача - ОСОБА_16, тітка Відповідача - ОСОБА_17, хатня робітниця Відповідача - ОСОБА_18 та няня - ОСОБА_19, зазначили про те, що Позивач ніколи не проживав з ОСОБА_2 та не вів спільного господарства, а лише являється батьком їх доньок.

Суд не приймає доводи представника Відповідача, а також пояснення її матері, допитаної в якості свідка, які повідомляють, що ОСОБА_2 отримувала гідну зарплатню, яка дозволяла їй оплачувати в той час кредит за спірну квартиру, оплачувати знімну чотирикімнатну квартиру, утримувати себе, дитину і не працюючу матір.

Судом досліджено довідку про заробітну плату Відповідача за 2003 рік, в якій вказана її заробітна платня за період з 1 січня 2003 по 31 грудня 2003 року. З цього документа випливає, що за 12 повних місяців нею була отримана заробітна плата в сумі 3229 гривні 24 копійки, з яких було утримано 474 гривні 60 копійок, тобто на місяць вона отримувала - 231 гривні 22 копійки.

Тому, розмір цієї зарплати ставить під сумнів суд, що банк «Фінанси та Кредит» міг видати Відповідачу кредит у розмірі 140 тисяч доларів і гарантувати його виплату з 14% річних, а також 7% комісії.

На спростування доводів Позивача, ні Відповідачем, а ні її представником не надано доказів суду щодо погашення кредиту для купівлі квартири, не підтверджено належними та допустимими доказами, що саме погашення кредиту здійснювалось тільки нею та за її кошти. Крім того, Відповідачем не спростовано доводи свідка ОСОБА_8

Судом досліджено квитанції про оплату комунальних послуг спірної квартири за період з 2004-го по 2013-й роки. Квитанції виписані на ім'я Позивача та оплачені його кредитною карткою, що підтверлджується довідкою з банку VAB банк.

Судом встановлено, що Позивач оплачував ремонт квартири і обладнав її під офіс, досліджено договори на виробництво сходів, поручнів до них, меблів. У Договорах вказана адреса - АДРЕСА_1, в деяких з них прізвище Позивача вказане в якості замовника, в інших замовником виступала фірма в особі її директора ОСОБА_8 або директора ОСОБА_7.

Відповідач не надав суду пояснення з приводу того, чому з моменту купівлі - продажу квартири, там знаходиться офіс ОСОБА_1, чому він там зареєстрований та чому протягом 10 років він оплачує комунальні та інші платежі.

Заслухавши пояснення представника Відповідача та свідків Відповідача, суд встановив, що вони приховують факти спільного проживання однією сім'єю Позивача та Відповідача, спільного ведення їх господарства, спільних кредитних зобов'язань, спільного ведення бізнесу, спільних друзів та знайомих.

Судом детально вивчено рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2005 р., яким встановлено наступне: «ОСОБА_1 та ОСОБА_9 разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, та не ведуть спільного господарства з 1998 року. На даний час позивач проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину".

Таким чином, рішенням Шевченківського районного суду від 14.02.2005 року був встановлений факт, що з 1998 року Позивач не мав сімейних відносин і не вів спільне господарство зі своєю першою дружиною.

Також у рішенні суду йдеться про те, що в цей час Позивач проживаю з іншою жінкою і мав від неї дитину.

Оскільки в цей час у Позивача була донька ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 від цивільного шлюбу з ОСОБА_2, то суд дійшов висновку, що в рішенні суду йдеться саме про неї.

Суд не приймає доводи ОСОБА_2 про те, що Позивач за мовчазною згодою виконував роль біологічного донора та іншої ролі в її житті не мав, оскільки пояснення свідків з її сторони суперечливі. Свідками було підтверджено, що за 13 років, крім Позивача в житті Відповідача не було чоловіків з якими вона мала сімейні стосунки.

Судом було досліджено довідку-форми №3 від 19 січня 2009-го року з житлового кооперативу «Чайка» про те, що в квартирі АДРЕСА_2 були прописані: з 1997-го року - мати Позивача ОСОБА_20, з 1993-го року - я, а з 2003-го і 2005-го року - доньки від ОСОБА_2 ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Однак, ні представник Відповідача, ні свідкам Відповідача, не вдалося пояснити суду, чому Позивач прописав дітей одразу після їх народження в однокімнатну квартиру до своєї матері, в якої був прописаний сам, в той час коли сама Відповідач та її мати були прописані у власному будинку в Калинівці.

Крім того, судом досліджено установчі документи компаній, де ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є учасниками таких підприємств. При цьому, представник Відповідача навіть не намагався спростувати цей факт.

Відповідно до положень ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зокрема, сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їх на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Отже, суд дійшов висновку, що вказане майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час спільного проживання як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу і їх спільною сумісною власністю у відповідності до положень ст. 74 СК України.

Відповідно до положень ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Глава 8 СК України містить положення щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Таким чином, нормами Сімейного кодексу України врегульовано порядок поділу майна подружжя або осіб, які не перебувають в шлюбі між собою у випадку встановлення такого факту судом.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

За таких обставин повно та всебічно дослідивши зібрані докази, пояснення свідків, суд, приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст..8, 63, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 256, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: Банк «Фінанси та Кредит» Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Л.О. про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01.02.2000року по червень 2013року.

Визнати об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 165,20 кв. м.

Виділити ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 165,20кв. м.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя О.М. Луценко