У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОстрянського В.І.,
суддів:Горобець Т.В., Хромець Н.С.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:позивачки ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, представника органу опіки і піклування Овсяника О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2015 року та про постановлення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що суд помилково прийшов до висновку про усвідомлення відповідачем своєї протиправної поведінки і намаганням його виправитись і тому застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення його батьківських прав є недоцільним, оскільки таке спростовується матеріалами справи і, зокрема, висновком органу опіки і піклування від 26.01.2015 року про доцільність позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав щодо ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Що суд не врахував докази про розгульний спосіб життя відповідача у якому немає місця піклуванню про дитину, про небажання його добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується копією рішення суду про стягнення аліментів.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав було відмовлено та попереджено ОСОБА_8 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Чернігові ради контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу та є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою. Що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 листопада 2014 року було стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Що позивачка займається вихованням дитини, а відповідач, як батько, практично не займається вихованням дитини, проживає окремо і відвідував доньку у садочку у березні та жовтні 2014 року. Суд врахував, що позивачка неодноразово зверталась до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з письмовими заявами з приводу вчинення насильства в сім"ї ОСОБА_8, що сім"я позивачки перебуває під соціальним супроводом Чернігівського міського центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах та що дільничний інспектор Писаренко С.В., здійснюючи перевірки за зверненнями позивачки до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, попереджав ОСОБА_8 про недопущення насильства в сім"ї, що підтверджується його поясненнями як свідка в засіданні місцевого суду. Що згідно з висновком Служби у справах дітей, затвердженим рішенням виконкому Деснянської районної в м.Чернігові ради від 26 січня 2015 року за № 14, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_8 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд послався на п. п.15 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи і, зокрема, ставлення батьків до дітей та що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши батьків чи одного з них про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки і піклування контроль за виконанням батьками чи одним з них батьківських обов"язків.

Суд вважав, що факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків було доведено, проте з врахуванням наявних у справі доказів та те, що відповідач усвідомлює протиправність своєї негативної поведінки, намагається виправитися, прийшов до висновку про незастосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 і про попередження його про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки і піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Такий висновок, на думку апеляційного суду, підтверджується матеріалами справи, яким місцевий суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Також суд враховує, що на час розгляду справи в апеляційному суді, з відповідача вже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, факт отримання яких підтвердила позивачка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково прийшов до висновку про незастосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав через усвідомлення ним своєї протиправної поведінки і намаганням виправитись, оскільки таке спростовується матеріалами справи; що суд не врахував розгульний спосіб життя відповідача у якому немає місця піклуванню про дитину та що відповідач не бажає у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини - не можуть бути підставою для скасування рішення суду і висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: