УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О, Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» про захист трудових прав,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним позовом, який неодноразово уточнювала в процесі розгляду справи, та остаточно просила поновити її на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» (далі - ТОВ «Вольга-Україна»), стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по заробітній платі в період з 01 лютого 2014 року по 31 липня 2014 року, а також відшкодувати моральну шкоду.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що починаючи з 27 червня 2000 року вона працювала у ТОВ «Вольга-Україна» на посаді директора, проте 10 вересня 2014 року на її адресу від відповідача надійшов лист, в якому містилось повідомлення про необхідність отримання трудової книжки у зв'язку із її звільненням з 31 липня 2014 року.

Позивач вказувала, що будь-яких повідомлень про своє звільнення не отримувала, з наказом про звільнення не ознайомлена, при цьому жодних змін в організації виробництва та праці відповідачем проведено не було.

Також позивачка зазначала, що з часу поновлення її на посаді директора ТОВ «Вольга-Україна» на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2014 року, вона намагалась потрапити на своє робоче місце, проте керівництво товариства чинило їй перешкоди.

За викладених обставин просила задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді директора ТОВ «Вольга-Україна».

Стягнуто з ТОВ «Вольга-Україна» на користь ОСОБА_5 заробітну плату в сумі 10 125 грн, компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 7 534 грн 08 коп., а також 200 грн в якості відшкодування немайнової (моральної) шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення місцевого суду в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді директора ТОВ «Вольга-Україна».

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Вольга-Україна» задоволено частково, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2014 року скасовано в частині поновлення на роботі та стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, зменшено розмір судового збору до 101 грн 25 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Вольга-Україна», мотивуючи свої доводи порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із того, що звільнення ОСОБА_5 є незаконним, оскільки в ТОВ «Вольга-Україна» не мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація, перепрофілювання підприємства; також не мало місце і скорочення чисельності або штату працівників, принаймі фактично відбулась передача функцій від директора до генерального директора товариства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині поновлення на роботі та стягнення компенсації у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, правильно застосував норми трудового права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_5 було проведено з підстав передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, з дотриманням процедури вивільнення працівників, передбаченої у ст. 492 КЗпП України, оскільки товариство, як власник, самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, що вирішено на позачергових загальних зборах від 05 травня 2014 року, а тому відсутні підстави для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги стосовно недотримання відповідачем процедури звільнення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана