Справа № 278/5639/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Безпалько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Пропан» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 20 жовтня 2014 року його було звільнено з посади оператора АГЗП, про те остаточний розрахунок з ним було проведено лише 28 листопада 2014 року, чим порушено трудове законодавство, а тому просить стягнути з відповідача на його користь 2606,59 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав із зазначених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що розрахунок з позивачем було проведено в повному обсязі, а тому позов є безпідставним та просила відмовити в його задоволенні.

Суд розглядає справу в межах заявленого позову.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, "Порядком проведення компенсації громадян втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року із змінами та доповненнями.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01 жовтня 2014 року працював в дочірньому підприємстві «Пропан» на посаді оператора АГЗП та 20 жовтня 2014 року був звільнений з посади за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України, про що в трудовій книзі останнього зроблено відповідний запис (а.с.11-12).

Згідно службової записки заступника головного бухгалтера з бухгалтерського обліку ДП «Пропан» від 21 жовтня 2014 року платіжна відомість №ВЗП-000114 від 20 жовтня 2014 року в розмірі 1152 грн. 87 коп. не проведена по бухгалтерському обліку у зв'язку з неявкою працівника ОСОБА_2 для отримання розрахункових грошових коштів (а.с.80), які 07 листопада 2014 року були перераховані на картковий зарплатний рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 за НОМЕР_1 (а.с.81).

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки останнім не надані докази протиправних дій ДП «Пропан» щодо не виплати йому розрахунку під час звільнення, які передбачені положенням ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України п. 20 від 24.12.1999 року № 13 (із змінами) "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому вини.

Згідно положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вищевказані обставин не доведено позивачем, чим останній не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, що є підставою для відмови у заявленому позові у зв'язку з недоведеністю.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті розрахункових коштів позивачу, що е підставою у відмові в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позову ОСОБА_2 середній заробіток за весь період затримки розрахунку

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вимога позивача стосовно її стягнення є похідною від вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, то враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 226 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук