АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2549/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2189/К/15 Камбул М.О.
Категорія - 5 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Зубакової В.П., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: відповідача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, в якому просила усунути для неї перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права користування спірною квартирою та виселення відповідачів зі спірної квартири.

В обґрунтування позову зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 16.01.2015 року, їй належить квартира АДРЕСА_1, яку вона придбала у ОСОБА_2

Відповідно п.6 Договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку по вказаній квартирі та зняти всіх зареєстрованих осіб та повністю звільнити квартиру від їх майна та особистих речей до 16 лютого 2015 року.

Відповідачі до теперішнього часу зареєстровані та мешкають у квартирі, у зв'язку з чим позивач позбавлена права вселитися у квартиру.

Рішенням суду від 08 вересня 2015 року позов задоволено.

Вирішено виселити та позбавити права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції невірно встановлені правовідносини сторін. Так, суд першої інстанції не з'ясував, чи вчиняв відповідач по справі - ОСОБА_5 якісь дії спрямовані на добровільне виселення, чи не перешкоджав він відповідачу - ОСОБА_2, зняти його з реєстрації за місцем проживання. Оскільки у випадку перешкод з боку відповідача ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2, була не в змозі виконати взяті на себе зобов'язання щодо зняття з реєстрації усіх осіб, і це є об'єктивною обставиною яка унеможливила виконання взятого зобов'язання, і як наслідок доводи позивача ОСОБА_4 про те, що обидва відповідачі чинять їй перешкоди у рівній мірі є необґрунтованим та не доведеним доказами.

Суд першої інстанції постановив рішення у вказаній справі на припущенні про те, що між сторонами виник спір і відповідачі не бажають у добровільному порядку звільнити приміщення.

Позивач не довела в судовому засіданні факту того, що у добровільному порядку на підставі її письмової вимоги ( у відповідності до ст.109 ЖК України) вона надіслала письмову вимогу, а відповідачі відмовилися її виконувати. Між тим, право звернення до суду виникає у випадку порушення, оспорювання або невизнання прав ( ст. 1 ЦПК України « Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави»)

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2015 року (а.с.7-8), позивачу ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно п.6 Договору ОСОБА_2 зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку по вказаній квартирі та зняти всіх зареєстрованих осіб та повністю звільнити квартиру від їх майна та особистих речей до 16 лютого 2015 року.

Відповідачі мешкають у спірній квартирі та не мають наміру її звільняти, оскільки не мають іншого місця мешкання, що визнано відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі займають житлове приміщення без відповідних на те правових підстав, що порушує право власника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Матеріалами справи встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, яка є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2015 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не виконали вимоги п.6 вище вказаного договору купівлі-продажу та не знялись з реєстраційного обліку у спірній квартирі, чим порушують права позивача як власника квартири.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 що судом першої інстанції невірно встановлені правовідносини сторін колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом першої інстанції при ухвалені рішення встановлено правовідносини між сторонами та вірно застосовані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з'ясував, чи вчиняв відповідач по справі - ОСОБА_5 якісь дії спрямовані на добровільне виселення, чи не перешкоджав він відповідачу - ОСОБА_2, зняти його з реєстрації за місцем проживання. Оскільки у випадку перешкод з боку відповідача ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2, була не в змозі виконати взяті на себе зобов'язання щодо зняття з реєстрації усіх осіб, і це є об'єктивною обставиною яка унеможливила виконання взятого зобов'язання, і як наслідок доводи позивача ОСОБА_4 про те, що обидва відповідачі чинять їй перешкоди у рівній мірі є необґрунтованим та не доведеним доказами колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Так, згідно п.6 Договору ОСОБА_2 зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку по вказаній квартирі та зняти всіх зареєстрованих осіб та повністю звільнити квартиру від їх майна та особистих речей до 16 лютого 2015 року, вказаний пункт договору ОСОБА_2 не виконано.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції постановив рішення у вказаній справі на припущенні про те, що між сторонами виник спір і відповідачі не бажають у добровільному порядку звільнити приміщення, оскільки подання позову ОСОБА_4 та невиконання ОСОБА_2 п.6 Договору купівлі-продажу свідчить про наявність спору між сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі на ст.109 ЖК України є безпідставним, оскільки надіслання вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення має місце в разі, коли сторонами не погоджений та встановлений строк добровільного звільнення жилого приміщення, в даному випадку цей строк встановлено договором купівлі-продажу спірної квартири.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: