АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/563/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1733/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача Тендітника О.А.

прокурора Рощепи Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року

по цивільній справі за позовом виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказує, що ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, не працює, умови проживання дівчинки є незадовільними. Просив суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати малолітню органу опіки та піклування. Також просив стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої в розмірі ? частини всіх видів заробітку та накласти заборону на відчуження житла дитини за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідач не надала доказів відносно того, що вона працює, не пояснила чому протягом 4-х років не вступила у спадщину після смерті чоловіка, чому за місцем свого помешкання не створила елементарні умови для проживання дитини. Місцевий суд не врахував те, що дочка пропускає заняття, відповідач схильна до зловживання спиртини напоями, несумлінно виконує батьківські обов»язки, у лютому 2014 р. вона притяглася до дисциплінарної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4, 1982 року народження, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

ОСОБА_5, який є батьком малолітньої ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

На час вирішення справи місцевим судом малолітня ОСОБА_3 перебуває на реєстраційному обліку в АДРЕСА_2, власником якої був померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 батько дитини ОСОБА_5

Позивач, як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав, послався на зловживання відповідачем спиртними напоями, остання не працює, а умови її проживання є незадовільними.

На час вирішення справи місцевим судом малолітня ОСОБА_3 переведена на навчання до спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-Ш ступенів ім. Н.К. Крупської, де дитину постійно відвідує відповідач, між матір»ю та дитиною склалися доброзичливі стосунки, почуття любові є взаємними.

Допитані у суді свідки покаали, що малолітня дитина має достатній рівень виховання, мати за можливості здійснює її матеріальне забезпечення.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження обставини зловживання відповідачем спиртними напоями, а тому його доводи в цій частині грунтуються виключно на припущеннях. Недостатні санітарно-побутові умови, в яких проживає відповідач ОСОБА_4, не можут бути розцінені судом як достатня умова для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач не довів винної поведінки відповідача, відсутність свідомого нехтування нею своїми обов»язками по вихованню неповнолітньої доньки, дитина має право на спілкування з матір»ю, позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини буде суперечити правам та інтересам дитини. Оскільки вимога про позбавлення батььківських прав не підлягає задовленню, то у задовленні вимоги про стягнення аліментів слід також відмовити. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про накладення заборони на відчуження житла дитини, не вжив заходів для з»ясування правового статуту даного житла. Оскільки вимога про позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню, то місцевий суд не вбачає підстав для вжиття заходів по забороні на відчуження даного житла.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вказує на те, що перелічені дії відповідача у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Проте, дана норма матеріального права має п»ять частин, а частина перша - шість пунктів. Позивач не посилається на конкретну норму матеріального права, яка є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Згідно ч. 1 п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засовєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внцтрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд при доведеності винної поведінки відповідача може позбавити її батьківських прав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, обгрунтовуючи свою вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав з підстав ухилення її від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини, не надав місцевому суду доказів винної поведінки відповідача на підтвердження підстав для позбавлення її батьківських прав, що є крайнім заходом, тому висновки місцевого суду в цій частині є правильними.

Як вбачається, позивач, як доказ, надав лише постанову Київського районного суду м. Полтави від 11.03.2014 р. про визнання ОСОБА_4 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, згідно якої остання піддана адміністративному стягненню у вигляді попередження (а.с. 26) та акти остеження умов проживання відповідача від 27.11.2014 р., 13.11.2014 . (а.с. 12,16). Інших доказів впливу на поведінку відповідача позивач не надав.

Доводи позивача про те, що відповідач не надала доказів на підтвердження заперечень позову, не заслуговують на увагу, оскільки це не впливає на вирішення спору, т.я позивач не довів підстави позову.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що незадовільні умови проживання відповідача, її алкогольна залежність, свідоме невиконання зобов»язань направлених на покращення умов проживання дитини, те, що відповідач не піклується про моральне її виховання, не переймається доглядом за нею та її здоров»ям, не намагається створити умови для навчання та розвитку природних здібностей у дитини, не готує її до самостійного житття, що у цілому є свідомим ухиленням від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки ці обставини у даному конкретному випадку не можна розцінювати як свідоме ухилення від виховання дитини при відсутності винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми обов»язками.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :