Справа № 456/2114/15-ц
Провадження № 2/456/1031/2015
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 та просить зобов»язати останню не чинити позивачці перешкод в користуванні власною земельною ділянкою шляхом зрізання липи, яка росте на земельній ділянці відповідачки. Стягнути з відповідачки в її користь 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка по справі ОСОБА_2 - її сусідка. Їхні будинки розташовані на одній вулиці в селі Грабовець Стрийського району Львівської області. На подвір»ї відповідачки росте велике дерево - липа. Під час цвітіння цієї липи її онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка постійно проживає з нею, починає хворіти. І це тягнеться вже роками. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням зрізати це дерево, у зв'язку з хворобою дитини яка вже перенесла 5 операцій на горло, визнана інвалідом дитинства і в даний час продовжує перебувати на постійному диспансерному обліку з приводу рецидивуючого папіломатозу гортані, стенозу гортані, алергічного риніту. Згідно довідки лікуючого лікаря Стрийської центральної районної лікарні від 05. 05. 2015 року цей діагноз був підтверджений і вказано, що в онуки - сезонний поліноз на цвіт липи. Відповідачка категорично заявила, що липу не зріже, так як в неї є два вулики з бджолами, які і беруть з цієї липи цвіт, а здоров'я її онуки її не цікавить. І це в той час, коли на інших подвір'ях в селі так само ростуть липи і її бджоли могли брати цвіт далі від їхнього подвір'я. Окрім того як тільки починає цвісти липа на подвір'ї відповідачки, вона не має спокою, так як щодня, а то і по декілька раз на день, вона вимітає листя та цвіт з свого подвір'я. Саме на її подвір'я осипається ця сусідська липа. Робити це для неї останнім часом стало дуже важко, так як вона страждає на деформуючий артроз обох колінних суглобів, з приводу чого перебуває на диспансерному обліку. Внучка допомогти їй в цьому не може так само по стану здоров'я. Вона навіть вдома при цвітінні липи не має можливості нормально дихати. Вона зверталась за допомогою до голови Грабовецької сільської ради, але жодної допомоги в цьому не дочекалась. Голова у своїй відповіді лише перерахував ряд статей Цивільного та цивільного процесуального кодексу України, Конституції України та запропонував з цього приводу звертатись до суду. Крім того, вона разом з своїм сусідом ОСОБА_4, якому так само заважала ця липа, зверталась і до Стрийської районної державної адміністрації, яка їхню скаргу відіслала в сільську раду за зобов'язала розібратись та прийняти міри щодо зрізки дерева /липи/. Але жодних мір сільська рада так і не прийняла. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я її онуки та відмовою відповідачки зрізати липу, змушена звернутись в суд з даним позовом.

Вважає, що діями відповідачки, яка знає про хворобу її дитини, і навмисно не бажає зрізати липу, їй спричинена моральна шкода, оскільки вона, виховуючи внучку /батько в неї помер/, переживає за її здоров'я. Втратила сон, спокій, постійно нервується і з жахом чекає цвітіння липи, коли різко погіршується стан здоров'я ОСОБА_3. Дитина не може вийти на подвір'я, не може як всі діти гуляти, бавитись та дихати повітрям. Вони не можуть навіть відкрити вікно в квартиру, так як внучка одразу задихається і її душить кашель. Вона ж через силу, хоча і ледве пересуваєсь хворими ногами, змушена постійно прибирати подвір'я від цвіту та листя, що також погіршує стан її здоров'я. Моральну шкоду вона оцінює в 10 000 гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що даний позов є безпідставний та не відповідає вимогам закону, так як липа, яка росте на її земельній ділянці розташована більше ніж за 5 метрів від земельної ділянки позивачки, не затіняє її , не засмічує її листям під час його опадання , а тому, що липа перешкоджає саме позивачці у користуванні належною її земельною ділянкою взагалі не може йти мова. Щодо засмічення листям липи дороги спільного користування , то вона два рази на тиждень її прибирає. Незрозуміло чому позивачка, будучи власником належної їй земельної ділянки, до якої її онука ніякого відношення взагалі не має, постійно наголошує у своєму позові про хворобу її онучки. Безпідставне посилання на те , що внаслідок цвітіння липи її онучка, яка проживає разом з позивачкою починає хворіти. Так, згідно доданих позивачкою медичних документів, вбачається, що хвора онука відповідачки хворіє на папіломатоз респіраторний, джерелом якого є хвора мати, від якої дитина підхоплює вірус у момент проходження по родовим шляхам, а папілома може з'явитись у дитини як на першому році життя малюка, так і у продовж наступних років. У дітей захворювання протікає важко та може провести до стенозу гортані, що у даний час спостерігається у дитини , онуки відповідачки. Вищезазначені хвороби є вірусні , а тому на цвітіння липи не може викликати у хворої жодних алергічних реакцій. Взагалі, оскільки саме позивачка є власником земельної ділянки, а не її онука ОСОБА_3, то жодними діями вона не може їй чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, пояснив, що він є лікуючим лікерем внучки позивачки. Підтвердив діагноз внучки - сезонний поліноз на цвіт липи. Дана хвороба не є інфекційною. Дитина хворіє з 2008 року.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, пояснили, що знають про те, що внучка позивачки хворіє, має приступи від цвітіння липи, подвір'я та ринви на будинку постійно засмічуються листям з липи відповідачки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8, пояснив, що як депутат неодноразово розглядав скарги позивачки на засмічення її подвр'я листям з липи відповідачки. Знає, що дитина позивачки хворіє та має алергію на цвіт липи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснив, що він є рідним братом відповідачки. Часто прибирає листя з липи. Дерево не чинить перешкод позивачці.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 з онучкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою Грабовецької сільської ради № 181 від 30.04.2015 р.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2. На подвір'ї відповідачки росте дерево липа.

Відповідно до акту обстеження присадибних ділянок сторін встановлено, що відстань від житлового будинку ОСОБА_1З.(вул. Поповича, 139) до липи, яка знаходиться на присадибній ділянці ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) становить 35м. 93 см; відстань від огорожі присадибної ділянки ОСОБА_1 до липи 10м.45 см.

Згідно довідки лікуючого лікаря Стрийської центральної районної лікарні від 05. 05. 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє на сезонний поліноз на цвіт липи. Неодноразово направлялась в ЛОР відділ ОДКЛ. Рекомендовано диспансерне спостереження два рази в рік в отоларинголога та алерголога.

Відповідно до ч. 1, 3 - 5, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

У відповідності до ст.104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 319 ч.2 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що поданими позивачкою доказами доведено факт того, що дерево липа, яке знаходиться на подвір'ї відповідачки в АДРЕСА_2, створює перешкоди позивачці в користуванні подвір'ям в АДРЕСА_1, оскільки засмічує його, забиває ринви листям. Крім того внаслідок цвітіння липи, онука позивачки, яка постійно проживає разом з нею, має проблеми із здоров'ям, внаслідок чого проходить періодичне лікування.

Відтак суд приходить до висновку, що відповідачку ОСОБА_2 необхідно зобов'язати не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1 шляхом зрізання липи, яка росте на земельній ділянці ОСОБА_2 в АДРЕСА_2.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що сам факт зобов'язання відповідачки зрізати дерево липа є сатисфакцією відшкодування позивачці такої шкоди, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 391 Цивільного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1 шляхом зрізання липи, яка росте на земельній ділянці ОСОБА_2 в АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин