У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 858 грн 74 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 1 грудня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір (який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (далі - Кредитний договір).

Станом на 31 серпня 2013 року розмір заборгованості позичальника становить 34 858 грн 74 коп., а саме: тіло кредиту - 12 756 грн 84 коп., проценти за користування кредитом - 19 215 грн 77 коп., комісія за користування кредитом - 750 грн 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1636 грн 13 коп.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало заперечень представника ОСОБА_3 про те, що він не підписував кредитний договір від 1 грудня 2006 року та не отримував грошових коштів. Банк не надав доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_3 вчиняв у період з 10 січня 2007 року до 4 червня 2010 року дії з погашення заборгованості за кредитним договором від 1 грудня 2006 року.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками судів погодитися не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12 січня 2012 року ОСОБА_3 визнано обмежено дієздатним та передано під опіку дружини ОСОБА_4 Під час розгляду заяви про визнання ОСОБА_3 обмежено дієздатним судом встановлено, що останній є інвалідом ІІ групи, отримав важку травму голови, з липня 2010 року проходить лікування у медичних закладах м. Львова.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18 листопада 2013 року задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та призначено судову почеркознавчу експертизу щодо належності ОСОБА_3 підпису на кредитному договорі від 1 грудня 2006 року; провадження у справі зупинено.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12 лютого 2014 року провадження у справі відновлено у зв'язку з тим, що відповідно до повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 5 лютого 2014 року банк не може надати до суду оригінал кредитного договору, оскільки такий договір втрачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ксерокопію заяви позичальника про отримання кредиту, умови та правила надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, а також ксерокопію паспорта ОСОБА_3

Як убачається із висновку служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» за результатами встановлення місцезнаходження кредитної справи ОСОБА_3 з'ясовано, що всі оригінали документів за укладеним із ОСОБА_3 кредитним договором передано до бухгалтерії Західного ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а після розформування бухгалтерії - до архіву Західного ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Проте в архіві зазначені документи не виявлено (а.с. 55-56).

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що за укладеним кредитним договором позичальник користувався грошовими коштами, частково здійснювалася оплата заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи спір, суди виходили із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало заперечень представника ОСОБА_3 про те, що він не підписував кредитний договір.

З огляду на положення ч. 3 ст. 203, ст. 1054 ЦК України саме відповідач має спростувати, що він не підписував кредитний договір та надати належні і допустимі докази на спростування цієї обставини.

Відповідач не пред'являв зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним.

Відсутність оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» надало копію заяви ОСОБА_3 на отримання кредиту, яка є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником, а також розрахунок заборгованості та довідку про рух грошових коштів за кредитним договором (а.с. 6-10, 11, 72-80).

Суди у порушення ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України не дали належної оцінки письмовим доказам у справі, не звернули уваги на розподіл обов'язків доказування та дійшли передчасного висновку про відмову в позові.

З огляду на допущені судами порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник