У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю представника банку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на ухвалу Костопільського районного суду від 12 жовтня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" про відстрочення виконання рішення суду у справі позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" про захист прав споживача, повернення коштів за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

11 вересня 2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося в суд із заявою про відстрочення виконання рішення Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ „ПриватБанк" про захист прав споживача, повернення коштів за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Костопільського районного суду від 12 жовтня 2015 року у задоволенні заяви банку про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник посилався на те, що при вирішенні його заяви суд не врахував, що на сьогоднішній день існують обставини, які ускладнюють виконання рішення Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року й які не залежать від волі відповідача-боржника.

Пунктом 5 постанови НБУ № 260 від 6 травня 2014 року „Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" банки, включаючи ПАТ КБ „ПриватБанк", було зобов'язано припинити діяльність своїх відокремлених підрозділів, які розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний Банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РH-33/1 від 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ „ПриватБанк" на території Республіки Крим і на території міста Севастополя з 21 квітня 2014 року також було припинено.

Окупаційна влада з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ „ПриватБанк", що використовувалася у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу філії „Кримське РУ ПАТ КБ „ПриватБанк", а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів.

Ухвалами Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня та 4 червня 2014 року майно заявника було передано у довірче управління Автономній некомерційній організації „Фонд захисту вкладників" (АНО „ФЗВ"), яку зазначеним судом було призначено управляючим майном ПАТ КБ „ПриватБанк" за всіма його зобов'язаннями та уповноважено здійснювати угоди щодо майнового комплексу ПАТ КБ „ПриватБанк" на території АР Крим та міста Севастополя, а саму АНО „ФЗВ" наділено правами виконавчих органів банку.

Також судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам заявника про те, що події, які пов'язані із політичною кризою та воєнними діями на Сході України, призвели до відтоку коштів, які були розміщені на рахунках фізичних та юридичних осіб у ПАТ КБ „ПриватБанк", і зумовили необхідність отримання рефінансування від НБУ.

З початку 2014 року обсяг коштів на рахунках фізичних і юридичних осіб знизився на 36, 8 млрд. грн., у тому числі: депозитів та рахунків у гривні - на 10, 9 млрд. грн., обсяг доларових депозитів та рахунків клієнтів - на 1, 64 млрд. доларів, а в євро - на 267 млн. євро.

У липні 2014 року в м. Луганську невідомі особи під загрозою застосування зброї заволоділи грошовими коштами ПАТ КБ „ПриватБанк" у розмірі 2 600 000 грн., а також ключами від терміналів та банкоматів банку, за допомогою яких захопили інші грошові кошти ПАТ КБ „ПриватБанк" у м. Луганську. На сьогоднішній день ці кошти не повернуті.

У вказаному регіоні лише в період з березня по травень 2014 року зафіксовано 144 факти посягань на майно ПАТ КБ „ПриватБанк", у 2013 році - 100 таких фактів.

Покликаючись на зазначені обставини, заявник ухвалу місцевого суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати та постановити у справі нову ухвалу про задоволення його заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ „ПриватБанк" не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк" про захист прав споживача, повернення коштів за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: ПАТ КБ „ПриватБанк" зобов'язано повернути позивачу згідно з договором „Стандарт" № SAMDNWD900 від 23 листопада 2013 року вклад у сумі 10 700 доларів США та виплатити недоотримані відсотки за період з 24 лютого по 23 травня 2014 року у сумі 236, 06 доларів США; згідно з договором „Стандарт" № SAMDNWD300 від 23 листопада 2013 року - вклад у сумі 89 000 грн. та недоотримані відсотки за період 24 лютого по 23 травня 2014 року у сумі 4 005 грн., а також відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язань за період з 24 травня по 18 серпня 2014 року у сумі 4 450 грн., інфляційні втрати та 3 % річних від суми боргу за вказаний період у розмірі 623, 08 грн., та 2 563, 22 грн. судових витрат у справі.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року рішення Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року в частині виплати недотриманих відсотків за договорами банківських вкладів змінено. ПАТ КБ „ПриватБанк" зобов'язано виплатити ОСОБА_1 згідно з договором „Стандарт" № SAMDNWFD900 від 23 листопада 2013 року недоотримані відсотки за період з 23 лютого по 18 серпня 2014 року в сумі 479, 44 доларів США, а також 3 % річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором „Стандарт" № SAMDNWFD300 від 23 листопада 2013 року за період з 23 лютого по 18 серпня 2014 року в сумі 5 528, 97 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішення Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року залишено без змін.

13 січня 2015 року на виконання зазначених судових рішень позивачу ОСОБА_1 Костопільським районним судом було видано виконавчий лист, який стягувачем був пред'явлений до виконання.

Частиною 1 ст. 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до вимог статті 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічні положення містить стаття 36 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. ст. 217, 373 ЦПК України та ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" дає суду підстави дійти висновку про те, що відстрочка виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять неможливим його виконання.

Проте таких обставин у даній справі не встановлено.

Навпаки, судом з'ясовано, що ПАТ КБ „ПриватБанк" є стабільно працюючим системоутворюючим і платоспроможним банком України.

Тому враховуючи все викладене вище, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови ПАТ КБ „ПриватБанк" у задоволенні його заяви про відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає виконанню боржником.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу Костопільського районного суду від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: