Справа №490/7770/14-ц 05.02.2015 05.02.2015 05.02.2015
Провадження № 22ц/784/439/15 Суддя першої інстанції Батченко О.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

5 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Яценко Л.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на рішення

Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 21 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання належним чином за договором відповідачка не виконувала, а тому повинна сплатити станом на 30 квітня 2014 року заборгованість за договором 12420 грн. 46 коп., з яких: 5494 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 4393 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1464 грн. 35 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Також, відповідачка повинна сплатити 500 грн. фіксованої частини штрафу та 567 грн. 64 коп. процентної складової.

Посилаючись на викладене, Банк просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 12420 грн. 46 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Також, суд розстрочив виконання рішення в частині сплати заборгованості шляхом стягнення з відповідачки по 500 грн. щомісяця, не пізніше 28 числа кожного наступного місяця протягом 24 місяцв з дня набрання рішенням законної сили, а у 25-й місяць - 420 грн..

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду в частині розстрочки виконання рішення суду скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін.

ОСОБА_2, яка не оскаржувала рішення суду в апеляційному суді пояснила, що не може сплачувати щомісячно по 500 грн. у зв'язку з тим, що не може знайти роботи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, який був збільшений до 5700 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Між тим, відповідач свої зобов'язання належним чином за договором не виконував.

Станом на 30 квітня 2014 року Банк нарахував заборгованість в розмірі 12420 грн. 46 коп., з яких: 5494 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 4393 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1464 грн. 35 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксованої частини та 567 грн. 64 коп. процентної складової.

Встановивши викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з чим, та у відповідності до ст.ст. 526, 530, 553,610, 611, 1054 ЦК України, задовольнив позовні вимоги та стягнув заборгованість за кредитним договором у розмірі 12420 грн. 46 коп.

Рішення суду сторони в цій частині не оскаржили.

Також, суд першої інстанції вважав за можливе розстрочити виконання даного рішення у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем відповідача.

Однак, з такими висновками погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

За своїм змістом розстрочка виконання рішення застосовується у виключних випадках та розстрочено може бути виконання рішення суду, яке не було ухвалено у зв'язку з невиконанням зобов'язань зі сплати періодичних платежів.

У порушення зазначених вимог процесуального закону суд розстрочив виконання рішення суду, не навівши в судому рішенні жодної, передбаченої законом підстави для розстрочення виконання судового рішення.

При цьому матеріальні інтереси сторін та їх фінансовий стан, ступень вини відповідачки в невиконанні зобов'язань та важке матеріальне становище боржника, на що послався в рішенні суд, не є підставами для розстрочення виконання судового рішення у розумінні положень ст. 373 ЦПК.

До того ж, суд не врахував думку позивачки, яка вважає, що не може за своїм матеріальним станом сплачувати по 500 грн. щомісячно.

Крім того, суд не врахував, що кредитні зобов'язання є зобов'язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення певних періодичних платежів.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року стягнута сума за порушення ОСОБА_2 зобов'язання зі сплати періодичних платежів за кредитним договором, що свідчить про неможливість сплати боржником періодичних платежів.

За таких обставин не може бути надана розстрочка платежу, стягнутого у вигляді одноразової суми за порушення зобов'язань по сплаті періодичних платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині застосування розстрочки слід скасувати, а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року в частині розстрочки виконання рішення суду - скасувати.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: