РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої-судді Шмадченко С.І.,

за участю секретаря Гололобової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської міської ради про розподіл житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на нежитлові приміщення, визнання частково недійсним договір дарування, витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, яким просила: - витребувати від ОСОБА_5 в порядку ст.388 ЦК України нежитлове приміщення літ.»К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлові приміщення літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

-зробити розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 між співвласниками та визначити порядок користування земельною ділянкою по вул.Челюскінців в м.Харкові по першому варіанту проведеної судової будівельно - технічної експертизи № 4929/1034 від 20.02.2007 р., як вказано в додатку №3 висновку експертизи. Виділити їй в користування земельну ділянку площею 560 кв.м., що відповідає її ідеальній частці, у тому числі: земельну ділянку площею 524 кв.м. та ? площі земельної ділянки загального користування - 36 кв.м.;

- визнати частково недійсним договір дарування права власності на 177/400 домоволодіння разом з нежитловими приміщеннями літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 06.11.2009 р. в частині дарування нежитлового приміщення літ.»К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлових приміщень літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен по АДРЕСА_1;

-скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ. »К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлові приміщення літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен за ОСОБА_5;

-визнати за нею право власності на нежитлове приміщення літ. .»К» загальною площею 26,2 кв.м. та на нежитлові приміщення літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен по АДРЕСА_1, а також визнати за нею право власності на паркан 145,7 кв.м. і ворота з фірткою 6.9 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.2004 року, вона є власником 223/400 частин житлового будинку літ.»А-1» житловою площею 131.5 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 1004 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. 177/400 частин житлового будинку належали онуку ОСОБА_6.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.09.2007 р. було задоволено її позов про розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 та визначення порядку користування земельною ділянкою. При цьому було визначено порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2007 р.

З березня по вересень 2008 року її дочка ОСОБА_7 та онук ОСОБА_13. за власні та її кошти у домоволодінні здійснили будівництво та реконструкцію нежитлових приміщень. Співвласник ОСОБА_6 своєю частиною будинку та земельною ділянкою не опікувався. Вони неодноразово звертались до нього і попереджали про будівництво.

Дочка і онук провели будівельні роботи нежитлових приміщень, а саме літ. .»К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлових приміщень літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м., на які ОСОБА_3 на підставі заочного рішенням від 01.10.2009 р. визнав право власності за собою. Ухвалою суду від 28.12.2009 р. заочне рішення було скасовано.

Таким чином ухвалою суду встановлено факт, що під час винесення заочного рішення відповідач приховав факт належності земельної ділянки їй. Однак до скасування заочного рішення ОСОБА_3 встиг 06.11.2009 р. подарувати 177/400 частини житлового будинку разом з нежитловими приміщеннями літ. «К» та літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_3 набув права власності на майно незаконним способом, а саме через заочне рішення суду, яке через 2 місяці було скасовано за її скаргою, то майно від неї вибуло не законним способом. Якщо ОСОБА_5 законно отримав подарунок від ОСОБА_3 на гаражі, то вона має право витребувати від останнього дане майно на підставі ст. 388 ЦК України.

29.03.2010 року ухвалою Київського районного суду м.Харкова рішення суду від 04.09.2007 року було скасовано за нововиявленими обставинами, оскільки ОСОБА_3 надав заочне рішення від 01.10.2009 р., де визнав право власності на гаражі. За таких обставин позивачка вважає за можливе знову вирішити питання розподілу земельної ділянки на підставі висновку експертизи від 20.07.2007 р.. в порядку ст.370 ЦК України.

28.12.2009 року ухвалою суду заочне рішення від 01.10.2009 року було скасовано. ОСОБА_3 безпідставно оформив договір дарування ОСОБА_5 від 06.11.2009 року права власності на 177/400 частин житлового будинку разом з належними їй нежитловими приміщеннями. Позивач вважає, що відповідач порушив ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки не мав права розпоряджатися власністю, яка йому не належала.

В судовому засідання представник позивачки ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 позовні вимоги позивачки не визнала, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2012 р, яке набрало чинності 07.11.2012 р. ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позовних вимог про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою згідно висновку експертизи від 20.02.2007 р. Рішенням Київського районного суду від 24.04.2012 р., яке набрало чинності 26.06.2102 р. в позовних вимогах ОСОБА_2 про визнання договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 недійсним відмовлено. Також судом відмовлено у позові позивачки про визнання за нею права власності на нежитлові приміщення К,Л,М,Н,О,П,Р,С та паркан по вул. Челюскінців,14 і рішення суду набрало законної сили. Представник відповідача просила на підставі ст.205 ЦПК України закрити провадження по справі.

Представник Харківської міської ради ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився, направив письмові пояснення, просив розглядати справу без участі представника Харківської міської ради (а.с.81-82)

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача ОСОБА_5,ОСОБА_10, суд позовні вимоги позивачки задовольняє частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 27.08.2004 року є власником 223/400 частин житлового будинку житловою площею 131,5 кв.м., що розташований на земельній ділянці розміром 1004 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, виданого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-1054.

Власником іншої частини будинку з надвірними будівлями у розмірі 177/400 частин був ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2008 року, виданого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-3569.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.10.2009 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_11 , Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовані нежитлові приміщення були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення літ «К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлові приміщення літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен, які знаходяться по АДРЕСА_1.

За заявою ОСОБА_2., ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.12.2009 г. заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 01.10.2009 р. було скасовано та справу призначено до розгляду. В наступному, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19 липня 2013 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_11, Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовані нежитлові приміщення залишено без розгляду.

26.11.2009 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 177/400 частин житлового будинку з нежитловим приміщенням літ. «К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитловими приміщеннями літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен.

Стаття 215 ЦК України містить підстави для визнання правочину недійсним, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Відповідно до договору дарування ОСОБА_5 прийняв в дар самочинно побудовані нежитлові приміщення літ.»К» літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С», на які на даний час право власності скасовано, що є підставою для визнання правочину частково недійсним з підстав передбачених ч.1 ст.203 ЦК України. Тобто позовні вимоги позивачки про визнання частково недійсним договору-дарування від 26.11.2009 р. в частині дарування нежитлових приміщень літ.»К» літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про витребування від ОСОБА_5 в порядку ст.388 ЦК України нежитлові приміщення літ.»К» літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С», а також визнання права власності за позивачкою на вказані нежитлові приміщення, оскільки вони не є об'єктом права власності. Рішенням Київського районного суду від 06.12.2013 року у позові ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно побудовані нежитлові приміщення літ.»К» літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» було відмовлено. На даний час рішення суду набрало чинності.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачка просить провести розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2007 року.

Суд відмовляє позивачки у задоволенні цих позовних вимог, оскільки згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи від 29.12.2009 року частина житлового будинку літ.»А-1» житлова кімната 4-1 (колишня 2-6), частина веранди літ. «а4», льох літ.»Е», які розташовані по АДРЕСА_1 та знаходилися в користуванні ОСОБА_2 не відповідають будівельним нормам і правилам. Технічний стан конструктивних елементів житлової кімнати 2-6 у житловому будинку літ.»А-1» складає 80%, що оцінюється як ветхий з характеристикою - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а несучих дуже ветхий. Технічний стан конструктивних елементів веранди літ.»а4» не відповідає будівельним нормам і правилам та складає 78%, що оцінюється як ветхий з характеристикою стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Несучі й огороджуючи елементи будівлі стратили міцність і цілісність для надійної експлуатації. Конструктивні елементи будівлі відновленню не підлягають. Житлова прибудова літ»А-1» (житлова кімната 3-4), житлова прибудова літ.»А2-1» (житлова кімната 3-3), сіни літ.»а», ганок літ.»а1», прибудова літ.»а7» (кухня 3-7) зруйновані.

Позивачка суду не надала даних, які будівлі на даний час розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1, а також який стан земельної ділянки. Клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи в судовому засіданні представник позивачки не заявила.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,61, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 203,215 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір дарування 177/400 частин житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гуревічем О.М. 26.11.2009 року за реєстровим №1914 в частині складу об'єктів нерухомості, а саме внесення до них нежитлового приміщення літ. «К» загальною площею 26,2 кв.м. та нежитлових приміщень-гаражів літ. «Л,М,Н,О,П,Р,С» площею 25,4 кв.м. кожен, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовити ОСОБА_2 за недоведеністю у задоволенні позовних вимог про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, про визнання права власності на нежитлові приміщення, скасування державної реєстрації на нежитлові приміщення, про витребування нежитлових приміщень

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд протягом 10днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя