АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Мазурик О.Ф.

- ОСОБА_2

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_14 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м.Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м.Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення задоволено.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №003-2900/756-0069 від 17.08.2007 року в розмірі 3 937 499,63 грн., звернуто на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» стягнення на предмет іпотеки за договором від 17.08.2007 року, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого за №4396 - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, як осіб, які зареєстровані без згоди іпотекодержателя, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Подільському РВ ГУ ДМС України в місті Києві.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин, які мають істотне значення для розгляду справи. Зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судом не було враховано, що згідно кредитного договору №003-2900/756-0069 від 17.08.2007 року ОСОБА_6 було отримано кредит в швейцарських франках на придбання майна. Квартира АДРЕСА_2, виступає як предмет іпотеки для забезпечення споживчого кредиту, отриманого в іноземній валюті, її площа не перевищує встановлені законом про мораторій обмеження. Дана квартира є постійним і єдиним фактичним місцем проживання ОСОБА_6, що підтверджується довідкою КП «Веденське» №04/307 від 23.03.2015 року. Отже, у сукупності існують усі умови, необхідні для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, в даному випадку квартира АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, представник Подільського РВ ГУ ДМС України в м.Києві в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №003-2900/756-0069, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 466851,42 швейцарських франків зі сплатою 9,95% річних і погашенням згідно умов вказаного договору на строк до 10 серпня 2032 року. Кредит було надано для придбання нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3.

17 серпня 2007 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №003-2900/756-0069, 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований за №4396. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_6передав Відкритому акціонерному товариству «Банк Універсальний» в іпотекунерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3.

Цього ж дня, 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, остання зобов'язується відповідати перед банком по зобов'язанням ОСОБА_6, що випливають з кредитного договору №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року. Поручитель відповідає перед банком всім своїм майном та грошовими коштами як солідарний боржник.

В подальшому до кредитного договору №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року були внесені зміни відповідно до додаткових угод від 12.01.2009 року, від 13.08.2009 року, від 02.09.2009 року.

Правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року на загальну суму 457 788,43 швейцарський франків, що еквівалентно 3 937 499,63 грн.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року у добровільному порядку не виконано, то Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» було прийнято рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

З дослідженої судом довідки Комунального підприємства «Введенське Подільського району м.Києва» №573 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані і проживають: ОСОБА_7 з 24.11.2009 року, ОСОБА_3 з 24.11.2009 року, ОСОБА_8 з 24.11.2009 року, ОСОБА_9 з 06.10.2011 року. ОСОБА_6 є власником особового рахунку проте в даній квартирі не зареєстрований.

06 червня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» на адресу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було направлено вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_3, протягом одного місяця з дня отримання вимоги.

Дана вимога 09.07.2014 року повернулася на адресу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» без вручення адресатам за закінченням встановленого строку зберігання.

У зв'язку з чим, 21.07.2014 року банком повторно було направлено на адресу відповідачів вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення.

З повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення вбачається, що 23 липня 2014 року вимогу було вручено адресатам.

08 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9,третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м.Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги банку та в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №003-2900/756-0069 від 17.08.2007 року в розмірі 3 937 499,63 грн., звертаючи на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» стягнення на предмет іпотеки за договором від 17.08.2007 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виселяючи ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, як осіб, які зареєстровані без згоди іпотекодержателя, з вказаної квартири, із зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Подільському РВ ГУ ДМС України в місті Києві, суд 1-ї інстанції посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0069від 17 серпня 2007 року на загальну суму 457 788,43 швейцарський франків, що еквівалентно 3 937 499,63 грн.

Проте, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року у добровільному порядку не виконано та не погашено перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року на загальну суму 457 788,43 швейцарський франків, що еквівалентно 3 937 499,63 грн.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено судом, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частина 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 даного Закону встановлено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Умовами договору іпотеки від 17.08.2007 року встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором та у інших випадках, встановлених законом, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

З досліджених доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року у добровільному порядку не виконано та не погашено перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0069від 17 серпня 2007 року на загальну суму 457 788,43 швейцарський франків, що еквівалентно 3 937 499,63 грн., а тому у позивача є всі правові підстави для погашення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_6.

Згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

06 червня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» на адресу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було направлено вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_3, протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Дану вимогу було вручено адресатам 23 липня 2014 року.

Оскільки відповідачі у добровільному порядку не звільнили житлове приміщення, а саме: квартиру АДРЕСА_3, протягом одного місяця з дня отримання вимоги, то суд 1-ї інстанції пришов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо виселення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, як осіб, які зареєстровані без згоди іпотекодержателя, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, відповідачами не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_3 була придбана за кредитні кошти отримані на підставі договору кредиту №003-2900/756-0069 від 17 серпня 2007 року, а тому правових підстав для виселення із наданням іншого жилого приміщення, немає.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9,третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м.Києві, про зняття відповідачів з реєстраційного обліку в Подільському РВ ГУ ДМС України в місті Києві сторонами не оскаржується, а тому колегія суддів перевіряє правильність висновків суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував норми матеріального права, що їх регулюють, надав правильну правову оцінку доказам у справі та дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9,третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м.Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд 1-ї інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що іпотечна квартира є постійним і єдиним фактичним місцем проживання ОСОБА_6, що підтверджується довідкою КП «Веденське» №04/307 від 23.03.2015 року, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

З наявної в матеріалах справи довідки Комунального підприємства «Введенське Подільського району м.Києва» №573 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані і проживають: ОСОБА_7 з 24.11.2009 року, ОСОБА_3 з 24.11.2009 року, ОСОБА_8 24.11.2009 року, ОСОБА_9 з 06.10.2011 року. ОСОБА_6 є власником особового рахунку проте в даній квартирі не зареєстрований. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 є: АДРЕСА_4

Отже, за наведених обставин, колегія суддів погоджується, з висновками суду 1-ї інстанції, про відсутність правових підстав для застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_14 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_14 відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: