Справа №592/9613/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 22-ц/788/778/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - Чирви Віталія Григоровича

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 жовтня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 316112 грн. 98 коп. боргу, судові витрати в сумі 3161 грн. 13 коп., а всього 319274 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - Чирва В.Г., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, але дані дії є незаконними, оскільки жодним пунктом кредитного договору не передбачено право передачі вимоги третім особам.

Крім того судом першої інстанції не було встановлено безспірність боргу який підлягає стягненню, в прохальній частині позову не вказаний період прострочення виконання зобов'язання, також це не можна встановити з доданого до матеріалів справи копії графіку погашення кредиторської заборгованості, так як зазначена початкова дата 12 січня 2012 року, а кінцевий термін 12 березня 2025 року. Вказує, що банком направлялося відповідачу письмове повідомлення - вимога про погашення заборгованості по кредиту, отже терміном буде вважатися термін, визначений банком у письмовому повідомленні - вимозі, при настанні якого позичальник мав виконати вимогу банку щодо дострокового повернення кредиту та процентів.

Також судом першої інстанції не було встановлено дату дострокового повернення коштів, а тому не можна вирахувати з якого по який період були нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 36748 грн. 68 коп. та законність їх нарахування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника - адвоката Чирви В.Г., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту й процентів за його користування, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом з урахуванням процентів за його користування, а також кредиту, строк повернення якого не настав, ґрунтується на законі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 04 грудня 2008 року між ПАТ «Кридитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №8_49.48/10/08-НПБ02, додаткову угоду №1 від 14 грудня 2008 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 335956 грн. зі сплатою 13,2% річних, на строк до 12 березня 2025 року.

Підпунктом 7.4 зазначеного договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування щомісячними платежами в розмірі, визначеному договором, а саме в розмірі 4160 грн. 92 коп. до 12 числа кожного місяця.

Згідно з договором купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2013 року змінився кредитор у зобов'язанні з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк», про що відповідача було повідомлено первісним кредитором листом від 07 липня 2013 року.

Однак, відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував, в результаті чого станом на 20 травня 2014 року прострочена заборгованість становила 40213,13 грн.

У зв'язку з чим, 25 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направляв відповідачу досудову вимогу щодо необхідності сплати вищевказаної заборгованості та з роз'ясненням її наслідків несплати у вигляді примусового стягнення загальної суми заборгованості у сумі 304800,96 грн.

В той же час, станом на 26 серпня 2014 року загальна заборгованість відповідача становить 316112 грн. 98 коп., з яких 22524 грн. 63 коп. прострочених платежів за кредит за період з 12 січня по 12 серпня 2014 року та 256839 грн. 67 коп. кредиту, строк повернення якого не настав, 36748 грн. 68 коп. процентів за користування кредитом, з яких 30676 грн. 46 коп. прострочених за період з 12 листопада 2013 року по 12 серпня 2014 року.

Отже, позивач у відповідності до положень ст.554, ч.2 ст.1050 ЦК України, обґрунтовано пред'явив вимогу як щодо дострокового повернення частини кредиту, що має сплачуватися відповідно до графіку його повернення, так і заборгованості з його повернення та процентів за користування таким кредитом.

ОСОБА_3, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надав суду належних і допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, а в суді апеляційної інстанції визнав, що з листопада 2013 року та січня 2014 року припинив сплачувати, відповідно проценти та кредит у зв'язку з втратою роботи, відтак і доводи зазначених висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у первісного кредитора прав на відступлення права вимоги за кредитним договором, не повідомлення про такі дії, не ґрунтується на ст.ст.512-514, 516, 517 ЦК України й наявних у справі письмових доказах.

Крім того, що ОСОБА_3 у період з липня 2013 року по грудень 2014 року здійснювалися платежі за кредитним договором новому кредитору - позивачу у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Чирви Віталія Григоровича відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 жовтня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -