Справа № 486/2217/14-ц
Провадження № 2/486/84/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Падалка В.О.

при секретарі Асєєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про спонукання до укладення договорів і зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про спонукання до укладення договорів і зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі пояснивши, що 28.11.2011 року за пропозицією відповідачки між нею, як фізичною особою, та ОСОБА_2 було укладено попередній договір № 3424, за умовами якого сторони зобов'язались до 28.11.2014 року укласти договір купівлі-продажу відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області. В цей же день позивачка отримала від відповідача грошові кошти в сумі 161400 грн. за майбутнім договором купівлі-продажу. По змісту вказаного попереднього договору не передбачалась можливість використання відповідачем обєкту до укладення основного договору купівлі-продажу, але позивачка передала останній ключі від вказаного нежитлового приміщення для здійснення нею підприємницької діяльності. 23.03.2012 року ОСОБА_1 були направлені на адресу відповідача проекти договору оренди обєкта нерухомості та договору про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій. 23.04.2013 року та 03.09.2014 року позивачка направляла на адресу ОСОБА_2 претензії щодо не оплати за користування обєктом нерухомості і відшкодування витрат на утримання території і інженерних комунікацій. Однак, відповідач продовжувала користуватися обєктом нерухомості і на теперішній час ухиляється від укладення договорів. Вважає офертою направлення нею відповідачці проектів вказаних договорів, а фактичне прийняття і користування ФОП ОСОБА_2 майном - акцептом. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав і просить :

- вважати укладеним з 01.01.2012 року договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи, між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2;

- вважати укладеним з 01.01.2012 року договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій, між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2;

- спонукати відповідача підписати договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи, в редакції станом на 01.01.2012 року;

- спонукати відповідача підписати договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій, в редакції станом на 01.01.2012 року;

- зобовязати відповідача прийняти до виконання договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи від 01.01.2012 року;

- зобовязати відповідача прийняти до виконання договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій від 01.01.2012 року;

- зобовязати відповідача компенсувати на користь позивача фактичне користування відокремленим нежитловим приміщенням загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області, на умовах вказаних в договорі №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи від 01.01.2012 року, за період фактичного користування з 01.01.2012 року по дату звернення до суду;

- зобовязати відповідача компенсувати на користь позивача фактично понесені витрати по експлуатації території і інженерних комунікацій спірного відособленого нежитлового приміщення, на умовах вказаних в договорі №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій від 01.01.2012 року, за період фактичного користування з 01.01.2012 року по дату звернення до суду;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка двічі уточнила свої позовні вимоги та просить суд :

- вважати укладеним з 01.01.2012 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи, а саме: відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області;

- вважати укладеним з 01.01.2012 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій, відносно спільної експлуатації території і інженерних комунікацій відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області;

- спонукати відповідача підписати договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи, а саме: відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області, в редакції станом на 01.01.2012 року (на момент виникнення правовідносин);

- спонукати відповідача підписати договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій відносно спільної експлуатації території і інженерних комунікацій відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області, в редакції станом на 01.01.2012 року (на момент виникнення правовідносин);

- зобовязати відповідача прийняти до виконання і виконати з 01.01.2012 року договір оренди №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи, а саме: відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області;

- зобовязати відповідача прийняти до виконання і виконати з 01.01.2012 року договір №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій відносно спільної експлуатації території і інженерних комунікацій відокремленого нежитлового приміщення загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області;

- зобовязати відповідача компенсувати на користь позивача фактичне користування відокремленим нежитловим приміщенням загальною площею 30 кв. м., розташованого в складі дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області, на умовах вказаних в договорі №01-01-2012 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться у володінні чи розпорядженні фізичної особи від 01.01.2012 року, за період фактичного користування з 01.01.2012 року по дату подання уточнення, в сумі 121 400 грн.;

- зобовязати відповідача компенсувати на користь позивача фактично понесені витрати по експлуатації території і інженерних комунікацій спірного відособленого нежитлового приміщення, на умовах вказаних в договорі №2 про спільну експлуатацію території і інженерних комунікацій від 01.01.2012 року, за період фактичного понесення затрат з 01.01.2012 року по дату подання уточнення, в сумі 50 900 грн.;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що 28.11.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір, згідно умов якого, остання зобов'язується на умовах, зазначених у попередньому договорі, у строк не пізніше 3 років від дня його укладання, продати ОСОБА_2, а ОСОБА_2, зобов'язується купити у ОСОБА_1 відокремлене нежиле приміщення, загальною площею 30 кв.м, для розміщення дитячого кафе, яке позивачка повинна побудувати у складі дитячого комплексу в районі житлового будинку № 8 по бульвару Шевченка в м. Южноукраїнську, в період до 3 років.

Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу (основного договору), майбутній продавець зобовязується оформити в установленому законом порядку право власності на об'єкт майбутньої купівлі-продажу та зареєструвати його як нерухоме майно. Право власності на нежиле приміщення, яке буде в майбутньому об'єктом купівлі-продажу, має бути підтверджене свідоцтвом про право власності, виданим відповідним органом згідно діючого законодавства.

Сума основного договору (договору купівлі-продажу) узгоджена сторонами і складає 161 400 гривень, які ОСОБА_2 передала позивачці.

В пункті 12.2 попереднього договору вказано, що в тому разі, коли договір купівлі-продажу не буде укладений в результаті не оформлення права власності на обєкт майбутньої купівлі-продажу, в результаті бездіяльності ОСОБА_1, або в разі її відмови від укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 зобовязується повернути ОСОБА_2 повністю суму сплаченого розрахунку за майбутнім договором купівлі-продажу, не пізніше 10 календарних днів з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі.

Позивач не виконала умови зазначених пунктів попереднього договору, обєкт майбутнього договору купівлі-продажу оформила, як стаціонарну малу архітектурну форму. З питання оформлення обєкта, як нерухомого майна та отримання правовстановлюючих документів на нього, позивач до відповідних органів не зверталася.

Вважає, що саме позивач уникає підписання основного договору, шляхом невиконання умов попереднього договору щодо оформлення права власності на нежиле приміщення та отримання правовстановлюючих документів, і на даний час не приймає ніяких дій для оформлення обєкта майбутнього договору купівлі-продажу, як нерухоме майно, з отриманням правовстановлюючих документів та здійснення державної реєстрації обєкта нерухомості. Строк попереднього договору закінчився, добровільно повернути отримані, як авансовий платіж гроші, ОСОБА_1 відмовляється.

Законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушених прав, який обрала позивачка.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною 2 ст.635 ЦК України передбачено, що необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як видно зі змісту 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №205 від 28.04.2011 року, підприємцю ОСОБА_1 дозволено розміщення стаціонарної малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності дитячого комплексу в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченка терміном на пять років (а.с. 85).

На підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 05.08.2011 року відносно земельної ділянки державної власності, розташованої за адресою: б-р. Шевченка в районі житлового будинку №8 у м. Южноукраїнську, встановлено особистий строковий сервітут для розміщення стаціонарної малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності дитячого комплексу загальною площею 0,0161 га (а.с. 78).

28 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, за умовами якого, ОСОБА_1 зобов'язується на умовах, зазначених у попередньому договорі, у строк не пізніше 3 років від дня його укладання, продати (передати у власність) ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язується купити (прийняти у власність) у ОСОБА_1 відокремлене нежиле приміщення, загальною площею 30 кв.м, для розміщення дитячого кафе, яке ОСОБА_1 повинна побудувати у складі дитячого комплексу в районі житлового будинку № 8 по бульвару Шевченка в м. Южноукраїнську, в період до 3 років. Вказаний попередній договір було посвідчено приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 (а.с. 75-77).

Згідно п. 2 попереднього договору, для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу (основного договору), майбутній продавець зобовязується оформити в установленому законом порядку право власності на об'єкт майбутньої купівлі-продажу та зареєструвати його, як нерухоме майно. Право власності на нежиле приміщення, яке буде в майбутньому об'єктом купівлі-продажу, має бути підтверджене свідоцтвом про право власності, виданим відповідним органом згідно діючого законодавства.

Судом встановлено, що на виконання п.4.1 попереднього договору від 28 листопада 2011 року, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, ОСОБА_2 передано, а ОСОБА_1 отримано гроші авансовим платежем в розмірі повного розрахунку, за майбутнім договором купівлі-продажу, в сумі 161 400,00 гривень.

Даний факт сторонами не оспорюється.

Пункт 5 вказаного попереднього договору передбачає, що основний договір (договір купівлі-продажу) повинен бути укладений після оформлення права власності на нежиле приміщення та отримання правовстановлюючих документів, але не пізніше 28 листопада 2014 року в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Пунктом 12.2 попереднього договору передбачено, що в тому разі, коли договір купівлі-продажу не буде укладений в результаті не оформлення права власності на обєкт майбутньої купівлі-продажу, в результаті бездіяльності ОСОБА_1, або в разі її відмови від укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 зобовязується повернути ОСОБА_2 повністю суму сплаченого розрахунку за майбутнім договором купівлі-продажу в розмірі 161 400,00 гривень, не пізніше 10 календарних днів з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі.

Як вбачається з копії паспорту привязки, дитячий комплекс в районі житлового будинку №8 по б-ру. Шевченко в м. Южноукраїнську Миколаївської області є групою малих архітектурних форм (а.с. 128-132).

Згідно вказаного паспорту стаціонарна мала архітектурна форма тимчасова одноповерхова споруда соціально-культурного, побутового, торгівельного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, ніяких інших правовстановлюючих документів позивачем суду надано не було, що свідчить про те, що вона не виконала умови попереднього договору.

Відповідачем ОСОБА_2 навпаки, були виконані всі необхідні умови попереднього договору.

Тому суд вважає, що позивачкою не доведено факту ухилення відповідача від умов попереднього договору.

Примушення до спонукання відповідача підписати договори та виконувати зобов'язання, що ґрунтується на попередньому договорі, діючим Цивільним кодексом не передбачено.

Тому у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для захисту в судовому порядку, при зверненні до суду з вказаними вимогами.

Отже, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в задоволенні його слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про спонукання до укладення договорів і зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5