Єдиний унікальний номер 741/137/15-ц
Провадження № 2/741/107/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 квітня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

позивача та його представника - адвоката Левченка Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 21 квітня 2014 року ОСОБА_3 умисно наніс йому декілька ударів головою в область обличчя та один удар ногою в живіт, спричинивши закриту тупу травму живота з позаочеревним розривом дванадцятипалої кишки, травматичного панкреатиту, розповсюдженої заочеревної біліогематоми, обмеженого жовчно-гемагорічного перитоніту, які відповідно до висновку експерта Ніжинської МР СМЕ № 229 від 21 серпня 2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. 22 квітня 2014 року його (позивача) в тяжкому стані було госпіталізовано до Носівської ЦРЛ, а потім до Чернігівської обласної лікарні, де він переніс три операції, перебував на стаціонарному лікуванні з 22 квітня по 1 серпня 2014 року. На лікування було витрачено кошти в сумі 39 641 грн. Крім цього, він (позивач) стверджував, що йому завдана і моральна шкода, яка полягає в заподіянні йому фізичних та душевних страждань з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень. Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 39 641 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки до суду не повідомляв.

Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки позивач та його представник заперечували проти проведення заочного розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що вироком апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме за нанесення ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та призначено покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі. Вирок апеляційного суду набрав законної сили в момент його проголошення. Цивільний позов ОСОБА_2 в кримінальному провадженні заявлений не був.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у скоєнні злочину відносно ОСОБА_2 підтверджується належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 7 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що на лікування позивачем витрачено кошти в сумі 39 641 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 18-31).

За таких обставин вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків, завданих злочином, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які зазначені у п. 9 вищезазначеної постанови, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в перенесенні ним душевних страждань, фізичному болі. Крім цього, певний період часу позивач був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, переніс три складні хірургічні операції, отримав ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією виписки-епікризу (а.с. 11-12) та копією пенсійного посвідчення (а.с. 13).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, те, що він був позбавлений можливості вести свій звичайний спосіб життя, істотно погіршилось його самопочуття, позивачу довелось витрачати додаткові кошти на лікування.

Суд вважає, що відповідачем позивачу було заподіяно значної моральної шкоди, тому суд проаналізувавши надані позивачем докази, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме в сумі 596,41 грн.

В судовому засіданні встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 974,40 грн., що підтверджується актом розрахунку вартості виконаних юридичних послуг (а.с. 15) та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 41 від 12 лютого 2015 року (а.с. 17).

Витрати позивача на правову допомогу в сумі 974,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, в рахунок відшкодування: матеріальних збитків 39 641 (тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок одна) грн.; моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) грн.; витрат на правову допомогу 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 596 (п'ятсот дев'яносто шість) грн. 41 коп.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв