Справа № 712/9305/15ц
Провадження № 2/712/2667/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 30 жовтня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено рішення, яким зобовязано виселити ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. Вищевказана квартира ними була отримана у розстрочку яку він виконував добросовісно, але виплату здійснював із заробітної плати яку було відповідачем приховано. Вищезгадана квартира знаходилась в неналежному стані для проживання, він з дозволу відповідача розпочав виконувати ремонтно-будівельні роботи щодо облаштування вищевказаної квартири, а саме облицював плиткою санвузол, облаштував ванну, вхідні двері та встановив пластикові склопакети. 12 грудня 2014 року він на виконання рішення суду, здійснив виселення із вищевказаної квартири та передав ключі, одночасно державним виконавцем складено акт опису й арешту щодо залишеного майна яке йому належить в спірній кватирі та передано відповідачу на відповідальне зберігання. На даний час він звернувся до відповідача щодо повернення йому майна, але відповідач відмовилась, в звязку з чим звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд стягнути з відповідача 18 124,45 грн. вартості майна, що перебувало у чужому незаконному володінні та судові витрати.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, а також надали письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення. Вирішено виселити відповідача та членів його сім»ї - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

12 грудня 2014 року позивач на виконання рішення суду здійснив виселення із квартири АДРЕСА_2 та передав ключі про що складено акт опису й арешту майна державним виконавцем.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 18 124,45 грн. як вартість майна, що перебуває у чужому незаконному володінні.

Проте з даним твердженням суд не може погодитись, виходячи з наступного.

Соснівським районним судом м. Черкаси розглядався позов ОСОБА_6 (колишнього власника квартири) до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою № 229 по вул. Гоголя 137 шляхом виселення ОСОБА_1 з сімєю з вказаної квартири та приведення квартири у її початковий стан та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, витрачених ним на ремонт вказаної вище квартири на суму 42/418,38 грн. та сплаті житлово-комунальних послуг на суму 37 440,77 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2014 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову про стягненні коштів витрачених ним на ремонт квартири на суму 42 418,38 грн. та сплаті житлово-комунальних послуг на суму 37 440,77 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2014 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В подальшому, ухвалою вищого спеціалізованого суду України Касаційна інстанція відмовила в задоволенні скарги ОСОБА_1 по вказаному зустрічному позову.

Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, ОСОБА_6 - попередній власник квартири та ОСОБА_2 ніколи не давали свого дозволу на проживання в належній їм квартирі ОСОБА_1 та його сім'ї. Власниками вказаної квартири ніколи не надавали дозволу останньому користуватись квартирою, а також проводити ремонтні роботи. ОСОБА_1 та члени його сімї ніколи не були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. До 23.07.2014 року зареєстрованих в квартирі осіб не було. Жодних договорів оренди (найму) вказаної квартири ОСОБА_2 чи ОСОБА_6 із ОСОБА_1 чи його дружиною не укладали. За користування квартирою ОСОБА_1 та його дружина їй ніяку плату не платив.

Крім цього висновком перевірки по матеріалах ЄО- 14818 від 12.08.2015 року за заявою ОСОБА_1 в Соснівський РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаської області слідчим відділом ознак кримінального правопорушення не виявлено.

У відповідності зі ст. 387 ЦК України, яку зазначає позивач як правову підставу позову, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позов, який регулюється даною статтею є віндикаційним, а саме - вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння.

Віндикаційний позов подається за відсутності договірних відносин між сторонами, має бути наявною річ, ця річ має бути індивідуально визначеною, вона має знаходитися саме у відповідача, а не у іншої особи.

Звертаючись до суду з віндикаційним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначає, що речі, які він вважає незаконно перебувають у володінні відповідача ОСОБА_2, а саме - ванна, унітаз, вхідні двері, пластикові склопакети він облаштував у квартирі АДРЕСА_3, з якої в судовому порядку був виселений із сімєю в період проживання у даній квартирі.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 січня 2014 року, набула права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, а в подальшому у відповідності з договором дарування від 21.05.2014 року стала власником іншої ? частини квартири. Тобто, власником квартири відповідач стала у 2014 році, в той час як позивач твердить, що ванна, унітаз, вхідні двері, пластикові склопакети ним були придбані та встановлені протягом 2008-2010 років, про що надавав суду квитанції та платіжні чеки.

Посилання на акт опису та арешту майна від 12. 12.2014 року, яким на думку позивача встановлено факт належності позивачу спірного майна не ґрунтується на вимогах закону.

Так, допитаний в судовому засіданні державний виконавець Червонящий О.О. пояснив суду, що дійсно в ході виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_5 такий акт дійсно складався і в ньому було зафіксовано те майно, яке було в квартирі на час вчинення виконавчих дій. Державний виконавець не зясовував у сторін кому воно належить та не пропонував надати підтверджуючі документи на нього. Оскільки стягувачем по виконавчому провадженню була ОСОБА_2, майно було передано на відповідальне зберігання. В судовому порядку даний акт сторонами не оскаржувався.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов про витребування майна із чужого незаконного володіння до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенняможе бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: