Справа № 750/3218/15-ц
Провадження № 2/750/1508/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

за участю позивача, представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про надання дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить надати дозвіл на виїзд за межі України до країн: Турції, Греції, Кіпру, Болгарії, Єгипту, ОАЕ, Ізраїлю, Словаччини, Чехії, Польщі, Франції, Німеччини, Іспанії, Португалії, Росії, Білорусії, та інших країн Європи; США, Канади, Бразилії, Аргентини та інших країн Північної та Південної Америки; Китаю, Японії, Кореї та інших країн Азії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ними 18 років. Також просить зобов'язати УДМС України в Чернігівській області виготовити проїзний документ на дітей для виїзду за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу та мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання та розвиток не надає. На даний час позивач має фінансову можливість для виїзду з дітьми за кордон для відпочинку та оздоровлення дітей, однак їх батько безпідставно не надає свою згоду на це та спілкуватися не бажає, що негативно впливає на духовний та інтелектуальний розвиток дітей. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідач не наводить. Вважає, що така позиція колишнього цивільного чоловіка позивача і батька неповнолітніх дітей сторін завдає шкоди їх інтересам та негативно впливає на всебічний розвиток, порушує право дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистостей, що вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за підставами, вказаними у позові.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Деснянської районної у м. Чернігові ради в судовому засіданні просила вимоги позивача задовольнити, оскільки надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька відповідає їх інтересам.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2009 року та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.01.2011 року.

В даний час діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Доводи позивача щодо того, що відповідач, який проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, їх розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, в судовому засіданні ніяким чином не спростовані. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що позивач зверталась до органу опіки та піклування з приводу неналежного виконання батьком дітей своїх батьківських обов'язків.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Частиною 2 статті 150 СК України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду.

Як вбачається з пояснень позивача, представника третьої особи та матеріалів справи, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не приймає участі у їх вихованні, через невмотивоване ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька, позивач не може отримати дозвіл на виїзд дітей у її супроводі за межі України з метою відпочинку та оздоровлення, що суперечить інтересам дітей.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3 ст.313 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки виїзд неповнолітніх дітей сторін за межі України відповідає їх інтересам, сприяє їх розвитку та оздоровленню.

Не підлягають задоволенню вимоги в частині зобов'язання УДМС України в Чернігівській області виготовити проїзний документ на дітей для виїзду за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, оскільки чинним законодавством передбачено, що згода батька, який не проживає разом з дитиною, для оформлення паспорта для виїзду за кордон не потрібна, а у даному випадку шлюб між сторонами укладено не було, діти проживають з матір'ю, позивач з цього приводу до УДМС не зверталась та відмовлено їй не було, тобто перешкод для оформлення необхідних документів для виїзду за межі України дітей позивача на даний час немає, що свідчить про необґрунтованість та передчасність позову в цій частині.

Керуючись п.2 Декларації прав дитини, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ст.ст. 11,16, 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до країн: Турції, Греції, Кіпру, Болгарії, Єгипту, ОАЕ, Ізраїлю, Словаччини, Чехії, Польщі, Франції, Німеччини, Іспанії, Португалії, Росії, Білорусії та інших країн Європи; США, Канади, Бразилії, Аргентини та інших країн Північної та Південної Америки; Китаю, Японії, Кореї та інших країн Азії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ними 18 років.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя