У х в а л а

27 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Сенін Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року у справі за публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року в сумі 98 тис. 375 грн 27 коп., яка виникла з причини неналежного виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредитних коштів. А також позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь 10 тис. грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору від 17 березня 2008 року відповідач ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 67 тис. 602 грн зі сплатою за користування ним відсотків 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 березня 2015 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_4, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року та договором поруки від 17 березня 2008 року, укладеним з поручителем ОСОБА_5, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року у розмірі 98 тис. 375 грн 27 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 33 тис. 555 грн 94 коп.; за процентами за користування кредитом у розмірі 31 тис. 418 грн 49 коп.; за комісією за користування кредитом у розмірі 2 тис. 742 грн 8 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 25 тис. 259 грн 94 коп.; штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн та 5 тис. 148 грн 82 коп. (процентна складова). Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 10 тис. грн. Вирішено питання про стягнення судового збору, у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції висновку викладеному у постановах Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах статей 258, 551, 1056-1 ЦК України, Закону України від 12 грудня 2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банками змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року, 15 липня 2015 року, 12 серпня 2015 року, 22 жовтня 2014 року, 7 жовтня 2015 року та постанову Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 20 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскільки у ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, перевіривши правильність розрахунків позивача, які містять інформацію про зарахування коштів від реалізації заставного автомобіля у грудні 2009 року в сумі 53 тис. 900 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості, то сума заборгованості за кредитно-заставним договором у розмірі 98 тис. 375 грн 27 коп підлягає стягненню солідарно на користь банку з позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постанові Верховного Суду України, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалах від 15 липня, 12 серпня та 7 жовтня 2015 року касаційний суд виходив з того, що кредитор не був належним чином повідомлений банком про підвищення процентної ставки;

- в ухвалах від 12 листопада та 22 жовтня 2014 року та постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року суд скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій виходив з того, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 258, 551, 1056-1 ЦК України, Закону України від 12 грудня 2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банками змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованостім за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін