Справа № 212/2344/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 травня 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., при секретарі Гавриленко Л.В, за участі позивачки ОСОБА_1 третьої особи на боці позивачач ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу , Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області , третя особо на боці позивача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власно належним майном - квартирою

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 яка діє також в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власно належним майном - квартирою. В обґрунтування позову зазначила, що їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності як подружжя належить квартира АДРЕСА_1 . У теперішній час за вказаною адресою значаться зареєстрованими відповідачка ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 2001 року народження які змінили місце свого мешкання з її слів виїхали до Росії і з лютого 2014 року за зареєстрованою адресою не мешкають, комунальні платежі не здійснює. Позивачка не знає точного місця фактичного мешкання ОСОБА_3 У зв'язку із реєстрацією ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_4 у належній позивачці квартирі вона повинна самостійно сплачувати нараховані на них комунальні послуги що ставить її у скрутне матеріальне становище та через цю обставину не має можливості оформити субсидію на сплату комунальних платежів. На підставі зазначеного просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщення , а саме належною ій квартирою та зняти відповідачку з реєстраційного обліку .

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні не з'явилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення..

Представник третьої особи по справі - Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи по справі -Служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу до суду не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року( зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 08.10.2001 року, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л. С. (зареєстровано в реєстрі № 5838) придбала квартиру АДРЕСА_1. Згідно довідки № 25 від 17.11.2014 року , виданої Криворізькою об'єднаною міською Довідково - інформаційною службою вбачається, що станом на 17.11.2014 року у належній позивачці квартирі зареєстровані : її чоловік ОСОБА_2,, донька ОСОБА_3, та онука позивачки ОСОБА_4 Згідно акту, складеного мешканцями будинку № 31 по вул. Томського у м. Кривому Розі який засвідчено майстром КК "Дом ком" вбачається, що ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_3 ОСОБА_4 не мешкають за місцем реєстрації з лютого 2014 року і цей факт порушує право ОСОБА_1 як власника, користуватись, володіти та распоряджатися належною їй квартирою.

У відповідності до положення ч.2 ст.107 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року "Про усунення перешкод у користуванні власністю" вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 відсутні без поважних причин з лютого 2014 року за місцем реєстрації, вирішив задовольнити вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартира АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного вимога позивачки ОСОБА_1 про анулювання реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

Керуючись ст. 317, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 212-214, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу , Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області , третя особо на боці позивача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власно належним майном - квартирою - задовольнити..

Визнати ОСОБА_3 1968 року народження та ОСОБА_4 2001 року народження такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Роз'яснити позивачці ОСОБА_1 що для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона може звернутись до компетентного органу управління, відділу (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) із рішенням суду, яке набрало законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. В. Дехта