_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/193/15
УХВАЛА

17.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2015 року державний виконавець Другого Київського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо заборони виїзд за кордон ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою м. Одеса, пр.-т ОСОБА_3, 15-А кВ. 21 з вилученням паспортного документу.

Зобовязати відділ ВПМР УМВС України в Одеській області не видавати виїздні документи на імя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою м. Одеса, пр.-т ОСОБА_3, 15-А кВ. 21 з вилученням паспортного документу.

В своєму поданні посилається на те, що на виконанні в Другому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1512/14278/2012, виданих Київським районним судом м. Одеси 30.07.2014 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» у розмірі 441 564, 32 гривень

Державний виконавець посилається на те, що в межах зазначеного виконавчого провадження було винесено постанову ВП № 446224735 від 23.10.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 44 156, 34 гривень у порядку ст.. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Державний виконавець стверджує, що станом на теперішній час боржником не виконані вимоги постанови, вказане і стало підставою, для звернення до суду з даним поданням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/14278/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року позов Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк - задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк заборгованість за Рамковою угодою та укладеного на її підставі Договору про надання траншу в розмірі 438 345,32 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч триста сорок пять гривень тридцять дві копійки).

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк суму сплаченого судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством ПроКредит Банк звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5.6751-ІД 1, укладеним 08.07.2005 р., а саме: квартиру № 21, яка знаходиться у будинку № 15, корпус А по проспекту Академіка Глушко у м. Одесі, яка належить громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_7, ОСОБА_6 в рівних частках кожному, шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням початкової вартості та пріоритетності вимог інших кредиторів в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Виселено ОСОБА_4 (06.09.1964 р. н., ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_1 (31.03.1958 р. н. , ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (20.02.1986 р. н., ІПН НОМЕР_3) та ОСОБА_6 (19.04.1987 р. н., ІПН НОМЕР_4) з квартири № 21, яка знаходиться у будинку № 15, корпус А по проспекту Академіка Глушко у м. Одесі.

Визнано такими, що втратили право користування квартирою № 21, яка знаходиться у будинку № 15, корпус А по проспекту Академіка Глушко у м. Одесі та є іпотекою АТ ПроКредит Банк (ЄДРЮО та ФОП 21677333) громадян ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із зняттям зазначених осіб з реєстраційного обліку.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення і визнання такими, що втратили право користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку та стягнення судових витрат витрат і в цій частині ухвалено нове рішення. В задоволенні позову ПАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення і визнання такими, що втратили право користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3219 грн в рівних частках. В решті рішення залишено без змін.

Проте ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» - задоволено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року скасовано. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року залишено в силі.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

30 липня 2014 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи №1512/14278/2012, для примусового виконання вищевказаного рішення суду.

05 вересня 2014 року старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 1512/14278/2012 від 30.07.2014 року, виданим Київським районним судом м. Одеси. Копії зазначеної постанови із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано 15-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

Оскільки боржниками було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження лише 15.10.2014 року, їм було поновлено строк на самостійне виконання рішення до 22.10.2014 року, що підтверджується листами в.о. начальника другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_8 від 06 та 12 лютого 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2014 року боржники звернулись до суду з заявою, в якій просили суд відстрочити виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 21.02.2013 року.

Ухвалою суду від 06.11.2014 року заяву ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відстрочку виконання рішення суду задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості до 01 лютого 2015 року.

Зазначена ухвала у встановленому законом порядку оскаржена не була та набрала законної сили.

У визначений судом строк, а саме: 29 січня 2015 року ОСОБА_4 рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року по справі №1512/14278/2012 було виконано, а саме: заборгованість у розмірі 441 564 32 гривень погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою про виконання рішення суду від 29 січня 2015 року.

Крім того 16 лютого 2015 року в.о. керівника Відділення № 1 АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_9 звернувся до другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ з заявами про закінчення виконавчого провадження, у звязку з виконанням рішення суду.

Проте, 23.10.2014 року старший державний виконавець другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову ВП № 44624735 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44 156, 43 гривень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При вирішенні даного питання суд враховує той факт, що ухвалою суду від 10 березня 2015 року задоволено частково скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на дії державного виконавця Другого відділу Київської державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зобовязано старшого державного виконавця Другого відділу Київської державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 закрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1512/14278/2012 Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2014 року в розмірі 441 561, 32 гривень та зняти арешт з майна накладеного в рамках виконавчого провадження.

З урахування вказаного підстав для встановлення заборони виїзду за кордон ОСОБА_1 суд не вбачає.

Крім того право громадян України на пересування є конституційним правом (ст. 33 Конституції України), тому обмеження такого права може бути передбачено тільки Законами України.

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності підстав для прийняття рішення про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені поданні в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для відома

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.