АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5540/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1216/К/15 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 22 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2012 року вона уклала зі своїм сином - відповідачем договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим номером 6809. Відповідно до п.1 цього договору позивач передала у власність відповідачу ОСОБА_2, належний їй на праві приватної власності житловий з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1472 га за цією ж адресою.

Відповідач, згідно п. 4 договору, зобов'язався довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати щодня калорійним трьохразовим харчуванням, прибиранням всіх кімнат в житловому будинку, пранням одягу, необхідними ліками, газетами, журналами, забезпечення огляду лікарем та іншими видами догляду на загальну суму не менш ніж 1000,00 грн. щомісячно та зберігати у довічному користуванні позивача кімнату у житловому будинку та усі господарчі споруди.

З травня 2014 року ОСОБА_2 став рідко приходити до ОСОБА_3 і перестав забезпечувати її харчуванням і доглядом, як то обумовлено в договорі. Також позивач самостійно вимушена сплачувати комунальні послуги, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Добровільно розірвати договір довічного утримання відповідач ОСОБА_2 не бажає.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 28 грудня 2012 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим № 6809; скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстроване за ОСОБА_2; скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1472 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_2; визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами та зазначену земельну ділянку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 28 грудня 2012 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим № 6809.

Скасовано реєстрацію права власності на житловий, саманний, обкладений цеглою будинок Г-1 житловою площею 29.7 кв.м, загальною площею 47,8 кв.м, сарай-гараж А, літню кухню В, сарай Д, сарай Е. сарай К, вбиральню Ж, огорожу 1, водоколонку І, замощення II, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2, 18.01.2013р. - номер запису про право власності: 70035.

Скасовано реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1472 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий, саманний, обкладений цеглою будинок «Г-1», житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 47,8 кв.м, сарай-гараж А, літню кухню В, сарай Д, сарай Е, сарай К, вбиральню Ж, огорожу 1, водоколонку І, замощення II, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,1472 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Зокрема, ухвалюючи рішення за відсутності відповідача та його представника, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні, а його представник ОСОБА_7 надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю в іншій справі. Також, судом не були враховані всі обставини справи, оскільки відповідач та його представник не могли брали участь у судовому засіданні та надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позову. Починаючи з квітня 2014 року сестра відповідача та дочка позивача почала чинити ОСОБА_2 перешкоди щодо належного виконання ним умов договору довічного утримання та не допускала відповідача у спірний будинок. Для того, щоб утримувати матір відповідачу необхідно проживати у будинку, однак через сестру він не має такої можливості і ці обставини можуть підтвердити свідки.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які кожен окремо заперечували проти апеляційної скарги і просили її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2012 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим номером 6809. (а.с.4-5)

Відповідно до п.1 цього договору позивач передала у власність відповідачу, належний їй на праві приватної власності житловий, саманний, обкладений цеглою будинок Г-1 житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 47,8 кв.м, сарай-гараж А, літню кухню В, сарай Д, сарай Е, сарай К, вбиральню Ж, огорожу 1, водо колонку І, замощення II, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1472 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, згідно п.4 договору зобов'язався довічно повністю утримувати ОСОБА_3, забезпечувати щодня калорійним трьохразовим харчуванням, прибиранням всіх кімнат в житловому будинку, пранням одягу, необхідними ліками, газетами, журналами, забезпечення огляду лікарем та іншими видами догляду на загальну суму не менш ніж 1000,00 грн. щомісячно, та зберігати у довічному користуванні позивача кімнату, позначену на плані 1-4 площею 10,6 кв.м у житловому будинку та усі господарчі споруди (з правом міняти кімнату постійного користування на вибір).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що з травня 2014 року відповідач став рідко приходити до неї і взагалі перестав забезпечувати харчуванням та доглядом, як то обумовлено в договорі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 обов'язків за договором довічного утримання, що є підставою для його розірвання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Положеннями п.1 ч.1 ст.755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно з ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до висновку ЛКК № 827, виданого Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради» від 18.09.2014 року ОСОБА_3 потребує постійної сторонньої допомоги. Її здатність до самообслуговування та пересування значно занижена.

З довідок голови квартального комітету від 23.09.2014 року (а.с.8,9) вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає одна за адресою: АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 дуже рідко відвідує матір, привозить харчі та ліки лише за її рахунок та не підтримує порядок у житловому будинку та на подвір'ї. За матір'ю доглядає її донька ОСОБА_4

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були допитані у суді першої інстанції (а.с.44), відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за договором довічного утримання від 28.12.2012 року.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду відповідачем та його представником не було надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження належного виконання обов'язків за договором довічного утримання у період з травня 2014 року по теперішній час, а саме щодо забезпечення позивача харчуванням, ліками та іншими видами догляду відповідно укладеного між сторонами договору довічного утримання від 28.12.2012 року.

Відповідно до п.6 договору довічного утримання та ст.755 ЦК України позивач ОСОБА_3 має право вимагати розірвання договору у разі невиконання набувачем ОСОБА_2 умов даного договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції проаналізувавши дійсні обставини справи та наявні у справі докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що починаючи з квітня 2014 року сестра відповідача та дочка позивача почала чинити ОСОБА_2 перешкоди щодо належного виконання ним умов договору довічного утримання та не допускала відповідача у спірний будинок, а для того щоб утримувати матір відповідачу необхідно проживати у будинку, однак через сестру він не має такої можливості, оскільки на підтвердження даних обставин відповідачем не було надано до суду жодних доказів, тому, на думку колегії суддів, вони ґрунтуються на припущеннях. Крім того, ОСОБА_2 не доведено вчиненням ним дій спрямованих на усунення створених йому перешкод для належного виконання своїх зобов'язань за договором довічного утримання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення за відсутності відповідача та його представника, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні, а його представник ОСОБА_7 надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю в іншій справі, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався судом першої інстанції, в тому числі і за заявами відповідача та його представника, однак вони жодного разу в судове засідання не з'явились, що свідчить про неналежне виконання ними своїх процесуальних обов'язків і подальше відкладення справи могло призвести до порушення розумного строку судового розгляду.

Посилання ОСОБА_2 не врахування судом всіх обставин справи, оскільки відповідач та його представник не могли брали участь у судовому засіданні та надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, відхиляються колегією суддів, так як будуючи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції (а.с.83,98) ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 жодного разу в судові засідання апеляційного суду не з'явились та доказів на підтвердження обставин на які вони посилались, як на підставу своїх заперечень проти позову ОСОБА_3, не надали. Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, спростовуються висновками суду, матеріалами справи та показаннями свідків у суді першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи, поясненнями учасників процесу та свідків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: