Справа № 2-233/11
Провадження № 2/456/12/2015
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М.

при секретарі Свержинській І.Я.

адвоката Прудиуса О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моршинської міської ради про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ :

позивачка ОСОБА_2 звернулась з позовною заявою до відповідачів та просить суд визнати за нею право приватної спільної часткової власності на 48/100 частини будинковолодіння (житловий будинок, загальна площа 470,8кв. м, житлова - 198,8кв.м, літня кухня-Б, гараж-В, літня кухня - Г, огорожа-1, огорожа-2, ворота-3, колодязь - К), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.08.1979р. вона набула право на будівництво житла на земельній ділянці в АДРЕСА_1. Таке право виникло у неї в порядку спадкування за її батьком ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 16.08.1979р. державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Грембовським П.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2797 (спадкова справа № 167/1978р.). Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи. Право на будівництво у спадкодавця, ОСОБА_5, виникло на підставі рішення виконавчого комітету Моршинської селищної Ради депутатів трудящих Львівської області від 25.08.1970р. за № 16 «Про дозвіл перебудови житлового будинку в АДРЕСА_1, належного ОСОБА_5 та ОСОБА_6.»; рішення виконкому Стрийської міської Ради депутатів трудящих від 19.11.1970р. за № 589 «Про дозвіл на перебудову житлового будинку ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в АДРЕСА_1»; плану земельної ділянки та проекту будівель, виданих головним архітектором м. Стрия 04.01.1971р. Тобто всі права та обов'язки по будівництву будинку за адресою АДРЕСА_1 перейшли до неї. Після завершення будівельних робіт із спорудження індивідуального житлового будинку та господарських будівель, забудівельниками введено їх в експлуатацію, про що свідчать Акти державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 28.01.2003р. та розпорядження голови Стрийської райдержадміністрації «Про затвердження актів державної технічної комісії по прийняттю в експлуатацію об'єктів садибної забудови...» № 52 від 28.01.2003р. Рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 19.02.2003р. оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за забудівельниками по 1/2 частині кожному. Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку: 02.10.2003р. отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради № 148 від 17.09.2003р., яким затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками з визнанням права власності на будинковолодіння, та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.10.2003р. за №2886690.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналогічні вимоги містились й у правових нормах, чинних на момент завершення будівництва, прийняття будівель і споруд в експлуатацію та реєстрації прав на них, в силу вимог яких, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради (ст.12 Закону України "Про власність"). З наведеного слідує, що нею у встановленому законом порядку набуто право власності на об»єкт нерухомого майна. Однак, ні ОСОБА_3, ні Моршинська міська рада не визнають та оспорюють її право власності на ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Здійснення права власності регулюється ст. 319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності; діяльність власника може обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Перелік підстав припинення права власності визначений ч. 1 ст. 346 ЦК України, однак жодної із згаданих підстав для припинення її права власності на частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Непорушність права власності гарантована Конституцією України та ст. 321 ЦК України: право власності є непорушним; ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом; примусове відчуження об'єктів власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представники позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання 27.05.2015 року не з»явилась, однак в попередніх судових засіданнях вона та її представники позовні вимоги ОСОБА_2 заперечили, мотивуючи тим, що позивачкаа по справі - її рідна сестра. Їхньому батькові - ОСОБА_5 належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1. 20.05.1972 року батько звернувся з заявою до Моршинської селищної ради з проханням дозволити йому подарувати їй половину зазначеного будинку. Договір дарування був нотаріально посвідчений нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори 24.07.1970 року. Оскільки будинок був старий, знаходився в аварійному стані, по їхньому спільному проханню, їй та батькові рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради від 25.08.1970 року було дозволено перебудувати цей будинок. В зв'язку з поганим станом здоров'я батько не зміг проводити будівництво своєї половини будинку, а вона за свої кошти повністю перебудувала належну їй половину будинку і закінчила це будівництво в 1977 році. Будівництво нею проводилось на законних підставах, відповідно до плану, який був їй виданий на підставі рішення Стрийської міської ради № 589 від 19 листопада 1970 року та затверджений головним архітектором м. Стрия 04.01.1971 року. Після закінчення нею будівництва будинку, акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію був затверджений рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради від 14 грудня 1989 року № 151/1 і, відповідно до цього рішення, їй повинно було бути видане свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 для реєстрації в Стрийському МБТІ. Однак, таке свідоцтво про право власності на вже збудований нею та зданий в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 по невідомій їй причині видане не було. Їхній батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1. На час його смерті був збудований її будинок на місці половини старого будинку, що був подарований їй батьком. 27 квітня 2007 року при виготовлені технічної документації для одержання державних актів про право приватної власності на земельну ділянку, закріплені за будинковолодінням, позивачка по справі повідомила її про наявність у неї свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.1979 року на половину незакінченого будівництвом житлового будинку № 81 /готовність 63 %/ після смерті батька. На час видачі цього свідоцтва жодного незакінченого батьком будівництва не було, половина старого будинку, яка раніше належала батькові, була розібрана, тобто зазначене свідоцтво про право на спадщину було видане на неіснуючий об'єкт нерухомості. Більше того, на час смерті батька було шестеро спадкоємців за законом першої черги /діти померлого/, і жодний із спадкоємців відмови від спадщини не давав. Після розпаду СРСР відповідачка по справі стала громадянкою Молдови в 1992 році, дозволу на проведення будівництва житлового будинку вона не одержувала, а тому самочинно стала проводити будівництво спареного житлового будинку з її будинком, не маючи відповідної технічної документації. 28 січня 2003 року розпорядженням голови Стрийської райдержадміністрації були затверджені акти про прийняття в експлуатацію забудови АДРЕСА_1 за нею та за батьком ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, тобто був затверджений акт про здачу в експлуатацію на померлого. Порушивши вимоги закону при проведенні цього будівництва, розуміючи неможливість одержання документів про право власності на цей будинок, ОСОБА_2 звернулась до Моршинської міської ради з заявою про оформлення за нею ОСОБА_2 та за нею ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, який нібито належить їм на праві спільної часткової власності. Рішенням Моршинської міської ради № 40 від 19.02.2003 року було вирішено оформити право власності на неї та відповідачку на спільний будинок № 81 та видати їм свідоцтво про право власності на цей будинок, хоча жодних приміщень спільних у неї та ОСОБА_2 не було, і вона вже мала право власності на окремий житловий будинок № 81 по рішенню Моршинської селищної ради від 14 грудня 1989 року № 151/1. 23.04.2003 року Моршинська міська рада приймає рішення № 98 «Про затвердження ідеальних долей і оформлення права власності на будівлі» та рішення № 248 від 17.09.2003 року «Про затвердження ідеальних долей і оформлення права власності на будівлю». Вона змушена була звернутись в Стрийську районну прокуратуру з проханням опротестувати ці рішення, як незаконні. Рішенням Моршинської міської ради № 1158 від 18 лютого 2010 року протести прокурора були задоволені. Всі вище зазначені рішення були скасовані, як незаконні.

В судовому засіданні представник відповідача Моршинської міської ради Гульчій І.А. при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - Стрийського МБТІ в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівський держнотархів в судове засідання не з»явились не повідомили суд про причини своєї неявки.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.07.1970р., на підставі договору, посвідченого нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Грембовським П.Ф, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 2-4010, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 половину житлового будинку в АДРЕСА_1 Львівської області. Домоволодіння в цілому складалось з дерев'яного житлового будинку, з трьох кімнат жилою площею 39,38кв.м, кухні з господарськими будівлями. В даному договорі передбачено, що він «повинен бути, під страхом його недійсності, поданий для реєстрації до Стрийського міжміського бюро техінвентаризації протягом шести місяців з дня його видачі».

Згідно ст.ст. 244, 227 ЦК УРСР, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.1966р., що діяли на момент укладення договору, даний договір повинен був бути зареєстрований в Стрийському міжміському бюро техінвентаризації протягом шести місяців з дня його видачі.

ОСОБА_3 не представлено доказів реєстрації вказаного договору в Стрийському міжміському бюро техінвентаризації.

Рішеннями виконавчого комітету Моршинської селищної Ради депутатів трудящих Львівської області від 25.08.1970р. за № 16 «Про дозвіл перебудови житлового будинку в сел. Моршин по вул. Шевченка № 81, належного ОСОБА_5 та ОСОБА_6.» та виконавчого комітету Стрийської міської Ради депутатів трудящих від 19.11.1970р. за № 589 «Про дозвіл на перебудову житлового будинку ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в АДРЕСА_1» дозволено ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як власникам, здійснити перебудову житлового будинку в АДРЕСА_1.

Головним архітектором м. Стрия 04.01.1971р. видано план земельної ділянки та проект будівель.

Відповідно до ст.ст. 12, 101, 102 ЗК УРСР в редакції 1970р., право на будівництво житлових будинків виникає після надання земель для цієї мети; право користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок та право на перебудову житлового будинку цей Кодекс пов'язує з виникненням права на житловий будинок чи його частину (ст.ст. 91, 92).

З аналізу ст.ст. 16, 21 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, захисту підлягає наявне порушене право.

ОСОБА_2 у порядку спадкування за батьком ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 16.08.1979р. державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Грембовським П.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2797 (спадкова справа № 167/1978р.), набула право на будівництво житла на земельній ділянці в АДРЕСА_1, а не на об'єкт нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадщина відкрилась 20.04.1978р. Заява про прийняття спадщини подана лише ОСОБА_2 20.09.1978р., яка повідомила держнотконтору про наявність інших спадкоємців першої черги, в тому числі й про ОСОБА_3 Також державний нотаріус повідомив спадкоємців першої черги про відкриття спадщини, однак такі своїм правом не скористались.

Тобто, всі дії, визначені Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом від 31 жовтня 1975 р. N 45/5 Міністерства Юстиції Української РСР, державним нотаріусом Грембовським П.Ф. в межах спадкової справи № 167/1978р. були виконані.

Доказів протилежного, позивачкою ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР, що діяла на момент відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, - вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.).

Всі права та обов'язки по будівництву ? будинку за адресою: АДРЕСА_1 перейшли до ОСОБА_2

Після завершення будівельних робіт із спорудження індивідуального житлового будинку та господарських будівель, забудівельниками введено їх в експлуатацію, про що свідчать Акти державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 28.01.2003р. та розпорядження голови Стрийської райдержадміністрації «Про затвердження актів державної технічної комісії по прийняттю в експлуатацію об'єктів садибної забудови…» № 52 від 28.01.2003р. Рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 19.02.2003р. оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за забудівельниками по ? частині кожному.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку: 02.10.2003р. отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради № 248 від 17.09.2003р., яким затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками з визнанням права власності на будинковолодіння, та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.10.2003р. за № 2886690.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України "Про власність", право власності виникає на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці. Тобто права на новозбудований житловий будинок станом на 02.10.2003р. виникало з часу завершення будівництва. Доказом завершення будівництва є акти державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 28.01.2003р.

Суд не бере до уваги доводи сторін про законність чи незаконність рішень виконавчого комітету Моршинської міської ради, якими затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками, визнано право власності на будинковолодіння; а також реєстрації прав власності на нерухоме майно, з огляду на наступне.

Обов'язковість реєстрації прав на нерухоме майно, та виникнення на підставі цього прав, передбачалась Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.1966р., що діяла до січня 1996р. Наказ Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» N 56 від 13.12.95, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056 не містив вимоги щодо обов'язковості здійснення такої реєстрації. Закон України "Про власність" момент виникнення права на новозбудований житловий будинок не пов'язував із реєстрацією такого права. В подальшому обов'язковість реєстрації речових прав на нерухоме майно, передбачалась ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року N 1952-IV, в той же час, відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, ОСОБА_2, у встановленому законом порядку набула право власності на створене нею нерухоме майно - 48/100 будинковолодіння (частини житлового будинку, будівлі та споруди), оскільки, - після завершення будівництва (створення майна), об'єкт нерухомого майна прийнято до експлуатації, тобто, вчинено всі, передбачені законом, дії, спрямовані на набуття права власності на об'єкт нерухомого майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено учасниками процесу в судових засіданнях, ОСОБА_3 не визнає та оспорює право власності ОСОБА_2 на ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 316 ЦК України визначено поняття права власності, це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Здійснення права власності регулюється ст. 319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Обов'язок доказування процесуальним законом покладено на сторони. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 13, 41 Конституції України, ст. 12 ЗУ «Про власність» ст.ст.316,319,392 ЦК України, ст. 553 ЦК УРСР, суд

ВИРІШИВ :

визнати за ОСОБА_2, 1937р.н., право приватної спільної часткової власності на 48/100 частини будинковолодіння (житловий будинок, загальна площа 470,8кв. м, житлова - 198,8 кв.м, літня кухня-Б, гараж-В, літня кухня - Г, огорожа-1, огорожа-2, ворота-3, колодязь - К), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин