У х в а л а

"07" квітня 2015 р.

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі Говорадло А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання як матері дитини-інваліда, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2014 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання як матері дитини-інваліда в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 19.12.2013 року та протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11.03.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного вище заочного рішення. В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи оскільки з початку січня 2014 року перебував на військових навчаннях та із першої хвилі мобілізації в Україні був мобілізований, має статус учасника АТО. Щодо доказів, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, послався на неможливість надавати матеріальну допомогу (аліменти) позивачу як матері дитини-інваліду, з яким проживає дитина інвалід, так як відповідач ОСОБА_1 вже сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, окрім цього відповідач має тяжко хворого батька, лікування та реабілітація якого потребують значних матеріальних затрат, частину з яких несе відповідач. Також в обґрунтування доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, гр. ОСОБА_1 додав, що був поранений у зоні АТО та має необхідність у додатковому лікуванні, що пов'язане із значними матеріальними витратами, оплачує кредитні платежі за кредитним договором у AT ОСОБА_4 КАПІТАЛ, а також несе витрати по оренді житлової площі для проживання у розмірі 1 260 гривень щомісячно, так як не має власного житла у м. Одесі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити, скасувати заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2014 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Позивач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 04.03.2015 року та залишити зазначене вище рішення в силі. Послалась на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, зокрема через оголошення у пресі. Звертала увагу на сумніви у правдивості доводів ОСОБА_1 стосовно витрат по оренді житлової площі у м. Одеси, тому що наданий останнім Договір на тимчасове проживання заявника у гуртожитку студмістечка ОНПУ не має належних реквізитів, відповідачем не надано доказів оплати за проживання у цьому гуртожитку, з не зрозумілих для позивача підстав заявник ОСОБА_1 сплачує згідно змісту договору за два ліжко-місця, а не одне. Послалась також на відсутність документальних доказів надання заявником матеріальної допомоги своєму батьку та її розмір, понесення відповідачем значних матеріальних витрат на своє додаткове лікування після поранення, а також доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, укладеним із AT ОСОБА_4 ренесанс капітал.

Вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд приходить до наступного висновку.

Із змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалене заочне рішення та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається мають істотне значення для вирішення справи.

Проаналізувавши наведені відповідачем ОСОБА_1 доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення від 04.03.2015 року, а також ті, що були озвучені заявником в судовому засіданні, суд приходить до висновку про залишення заяви без задоволення оскільки заявник не послався в ній на докази, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема ті, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, в контексті положень ст. 88 Сімейного кодексу України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

На заочне рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Д.В. Кузнєцов