У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від

26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю « Грифон капітал» (далі - ТОВ « Грифон капітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2012 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (далі - ПАТ «Ерсте Банк») заборгованість за кредитним договором № 014/2332/2/13641 від 15 квітня

2008 року у розмірі 3 560 396 грн 81 коп.

Правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»).

29 квітня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Фідорбанк» передав (відступив) новому кредитору ТОВ «Грифон капітал» право вимоги за кредитним договором № 014/2332/2/13641 від 15 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2

Посилаючись на викладене, ТОВ «Грифон капітал» просило заміни сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Ерсте Банк» на товариство.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року, заяву задоволено.

Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення (цивільна справа №2-1605/11): ПАТ «Ерсте Банк» на правонаступника - ТОВ «Грифон капітал».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843042/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843584/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820191/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820301/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ «Грифон капітал», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що оскільки за договором відступлення права вимоги від 29 квітня 2014 року до ТОВ «Грифон капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/2332/2/13641 від 15 квітня 2008 року, заборгованість за яким стягнута в судовому порядку з ОСОБА_2, наявні підстав, передбачені ст. 378 ЦПК України для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Зі змісту оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк