Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер №243/4563/14
№ 22-ц/778/2655/15 Головуючий у 1-й інстанції Руденко Л.М.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенка Е.А.

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 25 січня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 був укладений договір № DOXRR503120565 на суму 6499, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 12 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, а саме заборгованість за тілом кредиту та процентами сплачена 20.10.2011 року, проте, станом на 09 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 7020, 62 грн., що складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6210, 11 грн., а також штрафи відповідно до договору - 500, 00 грн. (фіксована частина), 310, 51 грн. (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 7020, 62 та судові витрати.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2015 року відмовлено ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення..

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності за кожним із платежів (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах№ 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року та № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість зі тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У справі встановлено, що відповідно до укладеного договору №DOXRR503120565 від 25.01.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 6499,00 грн. на строк по 25.01.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з копії розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви та копій виписок, наданих представником банку у судове засідання ОСОБА_3 сплачена заборгованість за тілом кредиту та процентами 20.10.2011 року.

В позовній заяві Банк просить стягнути заборгованість станом на 09.09.2014 року в сумі 7020, 62 грн., що складається з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6210, 11 грн., а також штрафи відповідно до договору - 500, 00 грн. (фіксована частина), 310, 51 грн. (процентна складова).

Із позовом, що розглядається, банк звернувся 29 вересня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 заявила про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку у суді першої інстанції.

Позовна давність існує в цивільному праві у першу чергу з метою захисту інтересів боржника.

Видається, що аргументи скарги з цього питання не є виправданими.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив законне рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: