ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/553/15-ц
п/с № 2/174/259/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Шараповій О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в квартирі АДРЕСА_1 та зобовязати Вільногірську міську раду Дніпропетровської області укласти з нею договір найму зазначеного вище житлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначила, що в квартиру вона вселилась у 1989 році зі своїм сином ОСОБА_3, як співмешканка ОСОБА_4 за його згодою та на підставі заяви, яку він подав до житлово-комунальної служби. З того часу вона, її син та ОСОБА_4 проживали в квартирі на підставі договору найму житла, який було укладено з відповідачем. Відповідач кілька років тому з реєстраційного обліку знявся та виїхав. Позивач та її сини зареєстровані та постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також позивач зазначила, що їй було відмовлено в укладанні договору найма житла, оскільки відповідач за ордером одержав квартиру і договір з ним вже укладено.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх обґрунтування підтримала в повному обсязі. Пояснила суду, що фактично з 1989 р. проживала у спірній квартирі. Квартира на цей час є комунальною власністю. Вона мешкає в ній, доглядає за квартирою, проводив оплату за житло і комунальні послуги, ніякого іншого житла у власності або користуванні вона не має. Позивач не проживає в квартирі тривалий час без поважних причин, з реєстрації знявся добровільно.

Позовна заява в частині вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за клопотанням позивача залишена без розгляду.

Місце проживання та реєстрації відповідача не відомо (а.с. 20), тому в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України ОСОБА_4 повідомлявся через оголошення у газеті.

Представник Вільногірської міської ради позов в частині зобовязання укласти договір не визнав, просив в його задоволенні в цій частині відмовити.

Комунальне підприємство «Жилсервіс» (далі КП «Жилсервіс») подало до суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову в

частині зобовязання укласти договір заперечувало.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судове засідання зявилися, позов підтримали. В подальшому ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідками про склад сімї від 06.05.2015 року за вих. № 1457 та від 24.09.2015 року за вих. № 1870. Позивач ОСОБА_1 зареєстрована 18.04.1989 року, ОСОБА_5 10.10.1993 року, ОСОБА_3 зареєстрований 05.01.2005 року (а.с. 12, 49).

Згідно акту № 1152 від 08.05.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та ОСОБА_3 прописані і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1989 року у вказаній квартирі мешкав ОСОБА_4, який був виписаний (а.с. 9).

Позивач пояснила, що була зареєстрована в квартирі на підставі договору піднайму. Примітка про укладення договору піднайму міститься в копії поквартирної картки на спірне житло, яка надана КП «Жилсервіс» (а.с. 47). Копію такого договору суду не надано.

Квартира АДРЕСА_2 на теперішній час перебуває у комунальній власності, що вбачається з типового договору від 28.01.1982 року. Те, що в договір вписана ОСОБА_6 не свідчить про те, що вона є наймачем спірної квартири і сама позивач на цьому не наполягає (а.с. 32, 33).

18.10.2012 року між КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_4 укладено договір найму житлового приміщення АДРЕСА_3. Того ж дня між тими самими сторонами укладено договір № 6684 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 7, 8).

Відомостей про те, що на теперішній час договір розірвано суду не надано, а сама позивач не є стороною вказаного договору.

Сплата комунальних послуг позивачем підтверджується копіями відповідних чеків, однак ці докази суд не приймає до уваги, оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування, тому є неналежними доказами (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що позивач живе в квартирі АДРЕСА_4 з 1988 або 1989 року, вона та сам ОСОБА_3 в квартирі зареєстровані, іншого житла не мають. ОСОБА_1 більше двадцяти років проживає у цій квартирі, сплачує комунальні послуги. ОСОБА_4 припинив проживати в квартирі більше двадцяти років тому.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У ст. 119 ЦПК України передбачено форма і зміст позовної заяви особи, яка зокрема, має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. За вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги. При цьому змінювати зазначені у позовній заяві обставини суд не має права.

Згідно ст. 106 ЖКУ повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Вимога позивача про зобовязання укласти з нею договір найму житлового приміщення не ґрунтується на вказаній вище нормі, оскільки на теперішній час не встановлено, що позивач була членом сімї наймача, і таке питання позивачем перед судом не ставиться. Тому наразі для укладення з нею договору найму житла немає підстав.

Крім того обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, як зобовязання укласти договір, не є ефективним, враховуючи положення діючого законодавства щодо свободи договору, тобто таким, що не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з цього, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст., 3, 10, 11, 57, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Вільногірського міського суду ОСОБА_7