АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

В січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «БанкФінанси та Кредит», в якому з урахуванням змін та уточнень просила суд:

- зобов'язати ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» видати ОСОБА_1 готівкою, одноразовою операцією через касу банку належні їй грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) № 300937/37893/7-14 у доларах США від 23.06.2014 року у розмірі 13050,95 доларів США, разом із невиплаченою частиною нарахованих відсотків в розмірі 606,19 доларів США;

- за період з 24.01.2015 року по 07.09.2015 року стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 104635,95 грн., 3% річних в розмірі 5663,79, інфляційні втрати в сумі 105713,20 грн. та 6000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 23.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300937/37893/7-14 у доларах США строком до 23.01.2015 року, відповідно до умов якого, сума вкладу складає 13050,95 доларів США, процентна ставка вкладу становить 12% річних та складає 806.19 доларів США. По закінченню терміну дії договору, вона звернулася до банку із заявою про повернення вкладу в повному обсязі, проте ні вклад, ні проценти їй повернуто не було, а тому просила позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видати ОСОБА_1 готівкою, одноразовою операцією через касу банку належні їй грошові кошти за договором

банківського вкладу (депозиту) 300937/37893/7-14 у доларах США від 23.06.2014 року у розмірі 13050,95 доларів США, разом із невиплаченою частиною нарахованих відсотків в розмірі 606,19 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 104635,95 грн., 3% річних в розмірі 5663,79 грн., інфляційні втрати в сумі 105713,20 грн. за період з 24.01.2015 року по 07.09.2015 року.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, з урахуванням доповнень, просять змінити рішення суду першої інстанції стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судові витрати, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, але надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, зазначивши, що про розгляд справи 08.12.2015 р. відомо.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 та її представника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2014 року між сторонами було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300937/37893/7-14 у доларах США строком до 23.01.2015 року (а.с. 10).

Відповідно до умов договору, сума вкладу складає 13 050.95 доларів США. Процентна ставка по вкладу становить 12% річних та складає 806,19 доларів США, з яких 200 доларів США відповідачем було виплачено позивачу по справі.

Позивачем було перерахована на рахунок Банку 13050.95 доларів США, відповідно до меморіального ордеру №13679562 від 23.06.2014 року (а.с. 11).

Після закінчення строку дії договору позивач неодноразово зверталася із заявами та скаргами до відповідача про повернення належних їй коштів (а.с. 13-16, 17, 79-80, 150), проте відповідачем умови договору не були виконані, кошти повернуті не були.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, не повернення грошового внеску у термін, передбачений договором банківського вкладу завдали позивачу матеріальних збитків, вона втратила можливість розпоряджатися своєю власністю, такі обставини спричинили значні негативні наслідки та моральні втрати і страждання позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В ході судового розгляду позивачем не було надано належних та допустимих доказів спричинення відповідачем позивачці моральної шкоди, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цієї позовної вимоги.

Щодо вимог позову про стягнення витрат на правову допомогу, то судом було встановлено наступне.

Представник позивача надав суду розрахунки витрат адвоката на правову допомогу (а.с 55, 119, 188), розписки від 21.01.2015 року про отримання ним від позивача в якості винагороди 15 000 грн. та від 03.08.2015 року про отримання ним від позивача в якості винагороди 5 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За правилами ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не надано суду підписаного сторонами акту виконаних робіт, в розрахунку витрат адвоката на правову допомогу зазначено такий його витрачений час на певні дії, що не відповідає дійсності, наприклад, кількість годин, що було ним витрачено у судових засіданнях і зазначено в розрахунку спростовується журналами судових засідань, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачем по оплаті правової допомоги не знайшли обґрунтування в ході судового розгляду та не підлягають задоволенню судом.

Також суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5156,25 грн.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують . Умовами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді