АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/6286/13ц Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/791/2364/15 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
при секретарі:Гурові Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, зазначаючи, що 19 вересня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 8 640грн. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і зобов'язалася щомісячно, у строк до 19 вересня 2009 року, повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування грошовими коштами, а також винагороду, комісію та інші витрати передбачені Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка».

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, позивач просив суд стягнути заборгованість станом на 23 липня 2013 року у розмірі 76 375грн. 19коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 307грн. 49коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 29 768грн. 41коп: 4 767грн. 95коп. - комісії, 30 418грн. 24коп. - пені, 500грн. - штрафу (фіксована частина), 3 613грн. 10коп. - штрафу (процентна складова).

Справа слухалася судами неодноразово.

Останнім рішенням суду від 18 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ним вимог, зазначаючи, що висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи та суперечать положенням цивільного законодавства щодо підстав припинення зобов'язань та відповідальності за їх порушення.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка її доводи не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 8 640грн. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці з 19 вересня 2007 року по 19 вересня 2009 року.

Судовим наказом, виданим Комсомольським районним судом м. Херсона 30 січня 2009 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором від 19 вересня 2007 року станом на 12 грудня 2008 року в сумі 18 296грн. 44 коп. /а.с. 8,51/.

19 лютого 2011 року в зв'язку із реєстрацією шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5» /а.с. 35/.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_5 умов кредитного договору за період з 13 грудня 2008 року по 04 березня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 57 163грн. 93коп., яка складається із: заборгованості за відсотками - 25 384грн. 22коп., заборгованості з комісії - 2 073грн. 61коп., заборгованості з пені - 26 507грн. 82коп., штрафу 500грн. (фіксована частина), штрафу - 2 698грн. 25коп. (процентна складова) /а.с. 91,97-98/.

В процесі судового розгляду справи відповідачка заявила про застосування до спірних правовідносин позовної давності /а.с. 42-43/.

Позивач, заперечуючи проти застосування наслідків спливу позовної давності, послався на домовленість сторін про збільшення позовної давності до п'яти років.

У підтвердження наведеної обставини позивач послався на п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які відповідно до змісту заяви відповідачки, як позичальника, є невід'ємною частиною кредитного договору /а.с. 8-12/.

Відповідачка досягнення такої домовленості під час укладення кредитного договору заперечує.

Відповідно до вимог ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що між сторонами досягнуто згоди про збільшення позовної давності, а Умови про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), в яких, як зазначає позивач, установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, і тому ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості за договором, строк виконання якого був змінений видачею 30 січня 2009 року судового наказу про дострокове повернення кредиту за основним зобов'язанням, а щодо сплати процентів закінчився 19.09.2009 року, 01 серпня 2013 року, банк пропустив встановлений законом строк загальної, а отже - і спеціальної позовної давності та не заявив про його поновлення.

Наведена обставина відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 частини першої статті 355 ЦПК України, які згідно зі ст.366-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, висновки щодо застосування яких викладені у таких постановах (постанова від 11 лютого 2015 року у справі №6-240цс14; від 01 липня 2015 року у справі №6-757цс15).

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема твердження позивача про те, що відсутні правові підстави вважати зобов'язання відповідачки перед ним припиненими колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що не мають правового значення при вирішенні даної справи, оскільки початок перебігу позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У спірних правовідносинах кінцевий термін сплати кредиту та процентів за користування ним закінчився 19 вересня 2009 року, а в зв'язку із зверненням банку із заявою про видачу судового наказу про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому, банк змінив строк виконання основного зобов'язання за договором кредиту.

З видачею судового наказу, який підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» невиконаними та такими, що можуть бути предметом судового розгляду, залишились зобов'язання відповідачки за період з 13 грудня 2008 року, які полягали у щомісячній сплаті процентів за користування грошовими коштами у розмірі, визначеному договором.

Невиконання кожного щомісячного платежу та неповернення грошових коштів після 19.09.2009 року свідчать про порушення прав позивача, про що він не міг не довідатися в день, коли зобов'язання повинно було бути виконаним.

Отже, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами, які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Що ж стосується застосування позовної давності до вимоги про стягнення неустойки, то згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 ЦК України є юридично неспроможними, враховуючи, що вимоги про покладення на ОСОБА_5 відповідальності за порушення грошового зобов'язання з підстав, передбачених наведеною вище нормою матеріального права, позивачем не заявлялися, тому пов'язані з цим обставини судом першої інстанції не досліджувалися і в силу ст.303 ЦПК України - не можуть досліджуватися і враховуватися судом апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку , що рішення ухвалено судом з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 07 вересня 2015 року

Ухвала набрала законної сили 01 вересня 2015 року

Суддя Л.В. Пузанова

Секретар судового засідання Д.Д. Гуров