Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала те, що з кінця 1996 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах.

Також ОСОБА_4 вказувала на те, що 16 серпня 2003 року шлюб між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано, а розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року.

Посилаючись на те, що за час спільного проживання та за їх спільні кошти було набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, згоди про добровільний поділ якого вони досягти не можуть, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_4 з 1997 року по 16 серпня 2003 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, об'єктом спільної сумісної власності та розподілити майно, що було придбане за час шлюбу, виділивши їй 1/2 частки вищевказаної квартири та майно згідно з переліком.

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що в добровільному порядку вони розподілити спільне майно та кредитні зобов'язання, кошти за якими було використано в інтересах сім'ї не можуть.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2013 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року, в позовах відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовів, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при зверненні до суду в 2013 році із вказаними позовами, пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, та поважних причин пропуску такого строку не встановлено.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

За змістом ст. 29 КпШС України та ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Вирішуючи спір, суди цих вимог закону не врахували та не з'ясували, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен зокрема, дізнався про порушення його права.

Оскільки судами при вирішенні справи не застосовано норми СК України, які регулюють застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, чим порушено норми матеріального права, а також не надано оцінки обставинам, за яких кожен із подружжя користувався майном, коли постало питання про поділ спільно нажитого майна та в який час виник спір з приводу цього майна між сторонами, тобто не встановлено початку перебігу строку позовної давності, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко