АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в справі за заявою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник, ОСББ «Волинь» звернуся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 10 536 грн. 58 коп.

Судовим наказом Солом'янського районного суду м. Києва від 19.05.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1), ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зареєстровані та проживають за адресою: 03151, АДРЕСА_1 на Користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь», місцезнаходження: І) 4 51, м. Київ, вул. Волинська, 10, на р/р 5421 в Залізничному відділу КМФ АКБ «Укрсоцбанк» в місті Києві, , МФО 322012 суму боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 10 563 грн. 58 коп., а також 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна гривня вісімдесят копійок) судового збору.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.08.2015 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Солом'янського районного суду м. Києва № 2-н/760/453/15 виданого 19 травня 2015 року - залишено без задоволення.

Не погодившись з судовим наказом, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати.

В скарзі посилалася на те, що суд не з'ясував обставини, що мали значення для справи та порушив норми матеріального і процесуального права. Вказувала на те, що судовий наказ датований 19 травня 2015 року, в той час як ухвала про відкриття провадження та заява про його видачу датовані 19 червнем 2015 року, тому є очевидним, що має місце помилка у самому наказі. Боржник не погоджується з розрахунком заборгованості який наведений стягувачем, вважає його безпідставним, незаконним та вчиненим стягувачем самовільно в односторонньому порядку, в порушення його прав та законних інтересів, а також в порушення норм чинного законодавства, а саме: ст.13 Закону України ««Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» згідно якої укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою; ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно якої відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах; пп.3,4 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно яких виконавець цих послуг зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Зазначила, що не зрозуміло, на якій підставі суд, при видачі судового наказу, дійшов висновку про те, що боржник, як споживач, фактично отримувала послуги з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території та послуги з опалення, та на якій підставі суд дійшов висновку, що такі послуги були фактично надані стягувачем саме на суму розміру заявленої заборгованості, а головне, якими належними та допустимими доказами це підтверджено. Жодного доказу фактичного надання таких послуг, які входять у структуру послуги з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території, ОСББ «Волинь» до суду, разом з заявою про видачу судового наказу, не подавало.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення ОСОБА_1 та її представника, які скаргу підтримали, пояснення представника ОСББ, який заперечував проти задоволення скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий у разі коли заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Згідно ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до зазначеної норми закону та п. 2 ч. 8 ст. ст. 105-1 ЦПК України наявність спору про право є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.9 Постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України.

В пункті 13 вищезазначеної Постанови зазначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відмовляючи в задоволені заяви про скасування судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що боржником суду не було надано жодних доказів відповідно до яких суд міг би дійти до висновку про скасування судового наказу.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСББ «Волинь» при поданні заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не надано договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, не додано документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків та щодо застосування тарифів на відповідні послуги.

Боржник оспорює наявність договірних відносин та безспірність заборгованості за період з жовтня 2012 року по жовтень 2014 року, тобто у заяві про скасування судового наказу вказується про наявність спору про право, а тому вищевикладені обставини мають бути з'ясовані в судовому засіданні в порядку позовного провадження. Встановивши наявність відсутності договорів на підтвердження своїх матеріально-правових вимог та спірності розрахунку, суд повинен скасовувати судовий наказ і роз'яснювати стягувачу, що він може звернутись з вимогами в порядку позовного провадження, а не надавати правову оцінку правовідносинам та доказам, запереченням наданими сторонами судового наказу, що суперечить положенням ст. 96 ЦПК України та свідчить про наявність спору про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на судовий наказ апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування судового наказу та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись цією нормою процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року підлягає скасуванню з роз'ясненням заявнику їх права на звернення до суду в позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 100, 105-1, 303, 304, 305, 307, 313-315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 10 563 грн. 58 коп., а також 121 грн. 80 коп. судового збору - скасувати.

Роз'яснити ОСББ «Волинь», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: