№ 274/4030/13-ц
провадження № 2/0274/110/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Гречаному В.А., за участю сторін, представника позивачки - ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить поділити спільне майно подружжя, виділити їй на праві особистої приватної власності 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 є їх спільною сумісною власністю з відповідачем, оскільки був придбаний ними під час шлюбу 14 січня 1989 року. Вони одружилися 17 січня 1987 року. Після реєстрації шлюбу вони проживали з батьками. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився старший син ОСОБА_4, і вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною. Під час якої вигодовувала телят, свиней, крім того в їх спільному господарстві була корова, за якою вона доглядала. Велике господарство вони тримали з метою зібрання коштів на купівлю свого будинку, що в подальшому і зробили. 11.05.1999 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано. У спірному будинку вона разом з дітьми проживала до 2004 року. Але відповідач створив умови щодо неможливості їх спільного проживання в зазначеному будинку. Він зловживав спиртними напоями, знущався над нею та їх спільними дітьми, виганяв з будинку, погрожував розправою. За таких обставин вона змушена була шукати інше житло. Відповідач також не проживає в спірному будинку. Він проживає в будинку матері, але їй і дітям перешкоджає в тому, щоб вони могли знову посилитися у спірному будинку. Оскільки між нею та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, а тому вона не може вирішити питання про розподіл будинку добровільно.

У відкритому судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_1 позовні вимоги збільшили і просили суд поділити будинок за варіантом № 2 експертизи, та виділити позивачці більшу частину будинку, оскільки в неї на утриманні є одна спільна неповнолітня дитина, а відповідач про них не піклувався, має заборгованість по аліментах.

У відкритому судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що вказаний будинок був придбаний його батьком за власні кошти, оскільки вони коштів на придбання будинку не мали. Позивачка підпалила даний будинок і він змушений був робити ремонт за власні кошти. Крім того вона з аналогічним позовом вже зверталася неодноразово до суду, а подальшому від нього відмовлялася.

Заслухавши пояснення свідків, з"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення; якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 17 січня 1987 року знаходилися у шлюбі, який 11.05.1999 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвами про одруження та про розірвання шлюбу(а.с. 4, 7).

Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Хажинської сільської ради № 624 від 15.07.2014 року(а.с.9).

В період шлюбу ОСОБА_3 був придбаний, на підставі договору купівлі- продажу від 14.01.1989 року № 1, житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП " Бердичівське міжміське бюро технічної інвентарізації" від 16.05.2014 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень(а.с. 8, 9).

У відповідності до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім"ю Української РСР, який діяв на момент придбання спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частиною 2 даної статті передбачено, що подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятим веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім"ю Української РСР роздільним майном подружжя, є майно, яке належало кожному з подружжя, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку, успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідач не надав суду доказів, що даний будинок(кошти на його придбання) були одержані ним в дар, або в порядку спадкування.

Факт придбанням спірного будинку під час шлюбу сторонами підтвердила свідок ОСОБА_7, яка пояснили, що даний будинок був придбаний ОСОБА_3 і ОСОБА_2, за їх кошти, оскільки вони працювали в колгоспі, та доглядали худобу. Чи позичали вони(сторони) кошти в інших осіб їй не відомо.

Покази свідка ОСОБА_8, яка пояснила, що спірний будинок був придбаний за кошти батька відповідача, який взяв суду в колгоспі, суд оцінює критично, оскільки ні суми коштів, ні кому були передані дані кошти свідок зазначити не змогла.

Покази свідка ОСОБА_9, суд також оцінює критично, оскільки даний свідок в судовому засіданні заявила, що про факт придбання спірного житла їм відомо зі слів ОСОБА_3, ОСОБА_10.

Що стосується показів свідка ОСОБА_10, яка пояснила в судовому засіданні, що спірний будинок був придбаний за кошти її і її чоловіка -ОСОБА_11, то суд оцінює її покази критично, оскільки вони спростовуються зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Жодних доказів про наявність у ОСОБА_10 та її чоловіка - ОСОБА_11 коштів, які з її слів були надані ОСОБА_3 на придбання будинку, суду не надано.

Також, суду не надано жодного допустимого доказу, про те, що кошти, які були надані ОСОБА_10 та її чоловіком - ОСОБА_11 для придбання спірного будинку, були одержані ОСОБА_3 в дар, або в порядку спадкування, оскільки з цих питань ніяких договорів між ними не укладалося.

Крім того, ні відповідач, ні дані свідки не заперечили, той факт, що вони(сторони у справі) утримували в с. Хажин Бердичівського домашніх тварин( свиню, птицю, корову, теля).

Даний факт також підтверджується довідкою Хажинської сільської ради № 120 від 19.02.2015 року( а.с.100).

Доводи відповідача про те, що вони мали незначні доходи, а також отримували незначну заробітну плату, а тому не могли придбати спірний будинок, судом до уваги не можуть бути взяті, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

А тому, суд вважає, що даний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім"ю Української РСР у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними.

Аналогічні норми передбаченні і нормами Сімейного Кодексу України.

Так, відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частини 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, приховав спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім"ї, а ч. 3 вказаної статті передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена якщо з нею проживають діти, за умови що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Статтею 71 даного Кодексу передбачено, що майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною другою даної статті передбачено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений в суді.

Що стосується поділу будинку, до суд вважає, що даний будинок слід поділити за варіантом № 2 судової будівельно-технічної експертизи, оскільки клопотання про такий поділ заявили позивачка і її представник, а відповідач заперечив проти будь-якого поділу вищевказаного будинку.

Таким чином, при поділі спільно нажитого майна, суд вважає, що в зв"язку з тим, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син сторін, відповідач про сім"ю не дбає, має заборгованість по сплаті аліментів, і неможливістю розділити майно у співвідношенні 50% на 50, то підлягає збільшенню частка майна позивачки.

Що стосується доводів відповідача, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 26 лютого 2004 року ОСОБА_2, визнано такою, що втратила право користування житловою площею в будинку АДРЕСА_1, а тому вона не може звертатися до суду з даним позовом, то суд вважає, що дані доводи відповідача є безпідставними, оскільки даним рішенням відповідачка не позбавленна права власності на вказаний будинок.

Що стосується ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 06 березня 2001 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про розподіл домоволодіння, то суд вважає, що вона не може бути взята до уваги, оскільки відповідачем не надано суду доказів про те, що дана ухвала постановлена з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Що стосується доводів відповідача про те, що він з батьками проводив ремонт в будинку, підключив газ до будинку, а також, що покрівля будинку, побудова судом за рахунок його батька- ОСОБА_11 при поділі даного будинку судом до уваги не береться, оскільки відповідач в подальшому не позбавлений можливості звернутися з окремим позовом до суду щодо стягнення частини понесених на дані роботи витрат.

В силу ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи і у відповідності до ст. 5 Закону України " Про судовий збір" звільнений від його сплати, що підтверджуться довідкою управління Пенсійного фонду в Бердичівському районі від 15.05.2003 року(а.с.86).

Що стосується стягнення з відповідача інших судових витрат, то дані витрати стягненню не підлягають, оскільки позивачкою на надано суду доказів їх понесення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 85, 88, 209, 212 - 214 ЦПК України, ст. 24 Кодексу про шлюб та сім"ю Української РСР, ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного Кодеку України, ст. 368 Цивільного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Поділити спільно нажите майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_2 56/100 ідеальної частки в житловому будинку АДРЕСА_1, а саме:

- 1/2 кухні розміром 6.2 кв.м., позначену на плані цифрами 1/3, вартістю 5050 грн.;

- жилу кімнату розміром 19.1 кв.м., позначену на плані цифрами 1-4, вартістю 15556 грн..

Поділити спільно нажите майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_3 44/100 ідеальної частки в житловому будинку АДРЕСА_1:

- коридор розміром 6.6 кв.м., позначений на плані цифрами 1-1, вартістю 5376 грн.;

- комору розміром 6.8 кв.м, позначену на плані цифрами 1-2, вартістю 5538 грн.;

- 1/2 кухні розміром 6.2 кв.м., позначену на плані цифрами 1.3, вартістю 5050 грн..

Для ізоляції окремих частин в будинку АДРЕСА_1 зобов"язати ОСОБА_2 у кухні поз. 1-3 звести перегородку розділивши дане приміщення на дві рівні частини.

Зобов"язати ОСОБА_2 у відокремленній частині кухні з віконної пройми зробити дверну пройму з наступним встановленням дверного блоку для забезпечення окремого входу в ізольовану частину будинку.

Зобов"язати ОСОБА_2 в частині кімнати поз. 1-4 обладнати кухню- нішу відповідно до п.2.26 ДБН В.2.2-15-2005.

Зобов"язати ОСОБА_3 дверну пройму в коридорі поз. 1.1 переобладнати під віконну пройму з наступним встановленням віконного блоку для здійснення природного освітлення в приміщенні, та демонтувати перегородку між приміщеннями поз. 1-1 та поз. 1-2, а новоутворене приміщення переобладнати під жилу кімнату. В частині новоутвореної кімнати обладнати кухню - нішу відповідно до п. 2.26 ДБН В.2.2-15-2005.

Зобов"язати ОСОБА_3 в відокремленні частині кухні з віконної пройми зробити дверну пройму з наступним встановленням дверного блоку для забезпечення окремого входу в ізольовану частину будинку.

Зобов"язати ОСОБА_3 облаштувати прохід з частини кухні поз. 1-3( коридор) в новоутворену кімнату поз. 1-1+поз. 1.2.

Кожну із виділених частин будинку необхідно обладнати окремим електропостачання та опалення.

Всі переобладнання по запропоновану розділу необхідно виконувати з дозволу місцевих органів влади.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 -денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Головуючий: