Справа № 362/3257/14 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/2787/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 43 25.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Березовенко Р.В.,

суддів: Верланова С.М., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про виселення, позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача з жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 березня 2008 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № 064-2008-619 та договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, банк звернув стягнення на вказану квартиру. Оскільки, на прилюдних торгах майно не було реалізовано, банк став власником вказаної квартири, про що 31 жовтня 2013 року було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, відповідач добровільно не звільняє вказане жиле приміщення, чим порушує права позивача як власника.

Просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_2 та інших осіб, які будуть встановлені в ході судового розгляду з квартири, позбавити ОСОБА_2 та інших осіб, які будуть встановлені в ході судового розгляду користування квартирою та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_2 з АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачці не направлялася письмова вимога власника про добровільне виселення, як це передбачено вимогами чинного законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 064-2008-619 від 11 березня 2008 року, того ж дня між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого остання надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 7 - 9, 10 - 11).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 31 жовтня 2013 року, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., зареєстровано право власності ПАТ «Універсал Банк» на спірну квартиру (а.с. 12, 13).

Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою від 19 листопада 2013 року про добровільне виселення з квартири протягом місяця від дати отримання вимоги (а.с. 18).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься на звороті аркушу справи №18 в матеріалах справи, підтверджується факт отримання ОСОБА_2 вказаної вимоги банку 26 листопада 2013 року.

Згідно із актом від 10 липня 2014 року, складеного ПАТ «Універсал Банк», відсутній доступ до квартири та встановлено, що у квартирі наявні речі, меблі і побутова техніка, що свідчить про те, що у квартирі проживають (а.с. 19).

Відповідно до довідки Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області від 19 серпня 2014 року № 630, ОСОБА_2 зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 45).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно вказував, що оскільки, відповідач не звільняє вказану квартиру добровільно це порушує права позивача, як власника житлового приміщення, тому існують законні підстави для примусового виселення відповідача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині виселення, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, на які посилався позивач та керувався положеннями ст.109 ЖК України та ст. 40 Закону України "Про іпотеку".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із змісту ч. 3 ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону "Про іпотеку" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) випливає, що виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, оскільки банком було дотримано всіх вимог в межах діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини між сторонами.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо неотримання письмової вимоги банку про добровільне виселення, то вони колегією суддів розцінюються критично, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи копією рекомендованого поштового повідомлення (а.с.18 зв.), наявність якого (оригнал ) було перевірено в судовому засіданні апеляційним судом.

Стосовно доводів апелянта, щодо необхідності витребування з поштового відділення зв»язку журналу реєстрації поштових повідомлень, то вони також колегією суддів розцінюється критично, оскільки дана інформація не є закритою і сам апелянт у будь-який час могла отримати дану інформацію, і надати її апеляційному суду.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що належним чином повідомлений про розгляд справи апелянт у судове засідання не з»явився, будь-яких доказів на спростування отримання нею вказаного поштового відправлення не надала, до апеляційної скарги нею також не було надано жодного належного та допустимого доказу.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С.Воробйова

С.М.Верланов