Справа № 463/313/15 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2685/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року в задоволені вказаному вище позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, оскільки ухвалене в порушення норм матеріального та процесуального права. Так, зокрема, апелянт посилається на те, що суд проігнорував представлені ним оригінали квитанцій, товарних чеків, накладних, які підтверджують вартість понесених матеріальних збитків при проведені відновлювального ремонту автомобіля на загальну суму 54 743 грн., а відтак не розмежував поняття «страхова виплата» та «фактичний розмір завданих збитків». Крім того, апелянт зазначає, що він погодився із розміром страхового відшкодування, який здійснила страхова компанія, однак зазначене не звільняє відповідача покрити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача 34 575 грн. 80 коп. матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 січня 2014 року в м. Львові по вул. Тракт Глинянський - Голинського відповідач, керуючи автомобілем «Фольцваген Гольф» порушив вимоги Правил дорожнього руху внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Рено-Лагуна» під його керуванням. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КпАП України. В результаті ДТП ним (позивачем) було здійснено ремонт, вартість якого становила 54 743 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», якою було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, здійснила добровільну йому виплату страхового відшкодування в розмірі 16 559,61 грн. та за рішенням Личаківського районного суду м. Львова з страхової компанії було ще стягнуто 3 607,59 грн. несплаченого страхового відшкодування. А відтак. посилаючись на вкладене вважає, що невідшкодованою залишається сума 34 575,8 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Відмовляючи у задоволені вимог районний суд виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», встановлений судом розмір страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності за договором обов'язкового страхування, а крім того питання стягнення страхової виплати вирішено в судовому порядку.

Однак повністю з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що 18.01.2014 року о 12 год. 30 хв. в м. Львові по вул. Тракт Глинянський-Голинського ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Фольцваген Гольф» порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Рено Лагуна» під керуванням позивача. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КпАП.

Між відповідачем, як страхувальником, та ПрАТ СК «Провідна», як страховиком, був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0194493 строком дії з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року. Забезпеченим транспортним засобом вказаного полісу є автомобіль «Фольксафаген Гольф», д.н.з 57793 ТВ (а.с.43).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, Личаківським районним судом м. Львова 07 жовтня 2014 року було винесено рішення, яким зазначений позов було задоволено частково. Було постановлено стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 3 607 грн. 59 коп. невиплаченого страхового відшкодування, 120 грн. 68 коп. пені за прострочення страхового відшкодування, 243 грн. 60 коп. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.44-46).

Під час розгляду зазначеної справи судом було встановлено, що ПрАТ «СК «Провідна» на підставі проведеного страховою компанією за згодою позивача розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Рено Лагуна», який становив 20 167,80 грн., добровільно виплатила позивачу 16 559,61 грн. страхового відшкодування. А представлений позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження № 4604 від 16.04.2014 р., згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Рено Лагуна» становить 31 688,66 грн. не було взято до уваги з наведених вище обставин, а саме, що позивач погодився з розрахунком вартості відновленого ремонту автомобіля, проведеним страховою компанією до звернення позивачу до суду та те, що до визначеної експертом суми відновлювального ремонту включене ПДВ.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Встановлено, що позивачем представлені необхідні документальні докази проведення відновлювального ремонту автомобіля на суму 54 743 грн. із яких - 49 394 грн. вартість деталей, 5 349 грн. - вартість робіт та матеріалів необхідних для відновлювального ремонту автомобіля позивача (а.с.12-14).

Зазначені обставини не були заперечені сторонами, в тому числі і страховиком при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1187 ЦК відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатацію цього джерела.

В той же час, за змістом ч. 2 ст. 11 ЦК, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 1 ст. 16, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено, автомобіль, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і страховиком було ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих під час експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнової інтересів страхувальників.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стартовим відшкодуванням).

У п. 22.1 ст. 22 вказаного вище Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вищевказаного полісу НОМЕР_1 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 гривень (а.с.43).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страхова компанія повинна була відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлену висновком експертизи, представленої позивачем, в тому числі без зменшення суми ПДВ, оскільки таке зменшення не передбачено законодавством, так як ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця.

В п. 14 своєї постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ» роз'яснив, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Відтак, встановлено, що позивач для відновлення попереднього стану свого автомобіля, що мав зношеність - 0,7, для відновлювального ремонту автомобіля витратив 54 743 грн., з яких 49 394 грн. вартість нових деталей взамін непридатних для використання після ДТП, 5 349 грн. вартість робіт та матеріалів по фарбуванню, що не заперечується сторонами.

Висновком № 4604 експертного авто товарознавчого дослідження від 16 квітня 2014 року, який не спростований сторонами, вставлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП, становить 31 688 грн. 66 коп. (а.с.6-14).

Відтак, з урахуванням того, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди у зазначеній сумі саме зі страховика, є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі, тому до стягнення з відповідача підлягає 23 054 грн. 34 коп. (54 743 грн. - 31 688,66 грн.).

А тому, зазначена сума - 23 054,34 грн., яка становить різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, яка повинна була бути виплачена як страхова виплата, підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

А відтак, з урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення районного суду в частині відмови у задоволені вимог до скасування з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення вимог.

Враховуючи положення статті 88 ЦПК, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням сплати позивачем судового збору при поданні позову (а.с.2) та апеляційної скарги (а.с.87), що буде становити 74 грн. 09 коп.

Оскільки ні позивач, ні відповідач не ставили вимоги щодо передачі запасних частин автомобіля, що не можуть використовуватись, особі, відповідальній за шкоду після повного відшкодування збитків, відтак колегією суддів це питання не вирішується.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 23 054 (двадцять три тисячі п'ятдесят чотири) грн. 34 коп. матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 74 грн. 09 коп. сплаченого судового збору та 41 грн. 18 коп. в дохід держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.