Справа №592/7294/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Корольова Г.Ю.
Номер провадження 22-ц/788/163/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

про стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и л а :

08 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши його під час розгляду справи, просила суд стягнути з відповідача на її користь 22 788,14 грн. страхового відшкодування ( ас. 1, 106

Позивач обгрунтовувала свій позов тим, що 02.11.2012 р. між нею та відповідачем був укладений договір страхування наземного транспорту №-01, предметом страхування є автомобіль марки Peugeot 4008, д.н. НОМЕР_3, який був застрахований, серед іншого, на випадок ДТП, в тому числі страховими випадками за договором визначені : п. 4.1.1.3 за умови пошкодження тільки скла, скляних частин, освітлювальних приладів, дзеркал; п. 4.1.2; протиправні дії третіх осіб; п.4.1.3. випадкове пошкодження ТЗ.

Позивачка посилалась на те, що 08.05.2013 р., в 16.05 хв. вона, будучи за кермом свого автомобіля, рухалась в м. Суми по проспекту Шевченко в напрямку ЖД вокзалу, в районі перехрестя пр. Шевченко та вул. Супруна на передньому лобовому склі, в районі дзеркала заднього виду, нею було замічено, що по склу "їде" полоса приблизно 20 см в довжину (скло тріснуло). Закінчивши рух через перехрестя, припаркувалася та одразу набрала горячу лінію для повідомлення страхового випадку, а саме . На її виклик приїхав на місце представник компанії, здійснив огляд, склав необхідні документи.

ТОВ "Автомобільна компанія Автолюкс", у якої автомобіль знаходився на гарантійному обслуговуванні, надало їй рахунок на оплату лобового скла № 683 від 14 травня 2013 року на суму 9453 грн.

Всі необхідні документи і рахунок на оплату скла № 683 від 14 травня 2013 року вона передала представникам відповідача. 08.07.2013 р. відповідач надіслав їй відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що відсутня довідка з ДАІ, тобто що нею не були дотриманні вимоги п.14.3 укладеного сторонами договору страхування наземного транспорту .

Крім цього, позивачка зазначала, що 13.06.2013 р. близько 08.30 год. біля будинку № 37 по вул. Новомістенській були пошкоджені (порізані) колеса на її автомобілі. За телефоном гарячої лінії вона звернулась до "Страхова компанія "ВУСО" та до органів МВД. Нею були придбані за власні кошти всі чотири шини та встановлені на автомобіль на ТОВ "Автолюкс", про що свідчить рахунок на оплату № 755 від 13 червня 2013 року та копія чеку на оплату, які разом с заявою та копією чека за послуги евакуатора на суму 300 грн. вона надала до офісу представництва "Страхова компанія "ВУСО". Проте листом за №3692 від 22.07.2013 р. їй знову було відмовлено в страховому відшкодуванні, мотивуючи свою відмову тим, що за п. 17.2.1. Договору страхування названий випадок не є страховим.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3.

Стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_3 13981 грн. страхового відшкодування. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог. Стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи за необґрунтованістю у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 9 346 грн. (вартості зіпсованих автомобільних шин) та 300 грн. (витрат за послуги евакуатора), суд першої інстанції виходив з того, що названі витрати позивачки не підпадають під страховий випадок. В цій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у названій частині не перевіряє.

Задовольняючи позов про стягнення страхового відшкодування у розмірі 13981 грн., суд першої інстанції виходив з того, що пошкодження автомобіля позивачки у вигляді пошкодження лобового скла відносяться до страхового випадку, позивачкою виконані умови договору страхування щодо повідомлення відповідача про страховий випадок, тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про часткове задоволення позову постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому виходить з наступного.

Під час розгляду справи було встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

З пояснень ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що 02 листопада 2012 року між нею та ПАТ " Ідея банк " був укладений Кредитний договір № 910.19281, а також договір застави, предметом якого є куплений нею автомобіль Peugeot 4008, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Крім того. 02 листопада 2012 року між ОСОБА_3 (страхувальником) та ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" (страховиком) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №-01, а саме, автомобіля марки Peugeot 4008, реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є позивачка (а.с.6-8, 53).

Відповідно до розділу 2 договору страхування страхове відшкодування належить до виплати на користь вигодонабувача ПАТ "Ідея банк" (а.с.6-8).

З пояснень ОСОБА_3 також вбачається, що в даний час вона має прострочену заборгованість за кредитним договором, укладеним ПАТ "Ідея банк", проте суму простроченої заборгованості не назвала.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 985 ЦК України 1. Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. 2. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. 3. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином ст. 985 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про страхування»" у страховому зобов'язанні передбачається два види третіх осіб :

- перший вид - це застраховані особи, під якими слід розуміти фізичних осіб, у житті яких можуть трапитися події, у разі настання яких виникає обов'язок страховика здійснити страхові виплати такому застрахованому або вигодонабувачу (наприклад, медичне страхування роботодавцем своїх працівників). Введення застрахованої особи до кола суб'єктів відносин страхування допускається лише за її згодою. Застраховані особи можуть набувати прав і обов'язків страхувальника згідно з договором страхування ;

- другим видом є вигодонабувачі.

Із зазначеного вбачається, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Відповідно до п. 10.2 укладеного позивачкою договору страхування при укладенні договору страхування Страхувальник має право призначити фізичну особу або юридичну особу (вигодонабувача), який може зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також змінювати її до настання страхового випадку.

п. 15.5 для підтвердження факту настання страхового випадку і визначення розміру заподіяних збитків Страхувальник зобов'язаний надати Страховику, поряд з іншими документами, - лист Вигодонабувача із зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішення справи суд першої інстанції не залучив вигодонабувача за договором страхування до участі у справі і не з'ясував його думку щодо обґрунтованості заявленого у справі позову, копію ухваленого у справі рішення йому не направив.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції було з'ясовано відношення ПАТ "Ідея банк" до спору, який розглядався у даній справі. Зокрема. ПАТ "Ідея банк" з постановленим у справі рішенням не погоджується, апеляційну скаргу ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" - підтримує; зазначає, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином; ПАТ "Ідея банк" не надавав своєї згоди на виплату страхового відшкодування на користь страхувальника (позивача) і позивач не зверталась до Банку з приводу настання страхового випадку. ПАТ "Ідея банк" вважає, що за умовами договору страхування за наявності вигодонабувача страхове відшкодування має виплачуватись саме йому, а не страхувальнику; з приводу отримання страхового відшкодування у майбутньому - дане питання Банк буде вирішувати після ухвалення судом рішення у даній справі.

Таким чином колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 Право вимоги про стягнення страхового відшкодування за договором страхування має тільки вигодонабувач (ПАТ "Ідея банк"), який від вимоги про стягнення страхового відшкодування не відмовився, в той же час у даній справі таких вимог не заявляв. Крім того, ПАТ "Ідея банк", як вигодонабувач, відносно задоволення заявленого у справі позову заперечує, отже відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_3

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_3 посилається, окрім іншого, на положення договору страхування, за яким :

п. 7.2 - за умовами цього договору Страховик зобов'язується відшкодувати Страхувальнику або Вигодонабувачу, прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому договорі як прийняті під страховий захист та

п. 16.4.4 - у разі визначення розміру заподіяного збитку на підставі, Страховик має право перерахувати суму страхового відшкодування безпосередньо на розрахунковий рахунок СТО.

Проте колегія суддів вважає, що положення п. 7.2 договору не дають підстав отримати страхове відшкодування безпосередньо Страхувальником без згоди на те Вигодонабувача, оскільки у протилежному випадку це буде суперечити змісту договору страхування, укладеного страхувальником на користь вигодонабувача (п. 15.5 договору).

Положення п. 16.4.4 договору страхування передбачають право, а не обов'язок Страховика перерахувати суму страхового відшкодування безпосередньо на розрахунковій рахунок СТО. Проте враховуючи, що договір страхування укладений на користь вигодонабувача, колегія суддів вважає, що при застосуванні п. 16.4.4 слід виходити з того, що перерахування страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО також залежить від волевиявлення вигодонабувача.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що зміст окремих пунктів укладеного сторонами договору страхування у примірнику, що знаходиться у позивачки, відрізняється від змісту цих же пунктів у примірнику договору, який знаходиться у ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" .

Проте при вирішенні позову, заявленому у даній справі, колегія суддів не надає оцінки названій обставині, оскільки в даному разі вона не має принципового значення. При цьому колегія суддів виходить з того, що зміст розділу 2 договору, а також зміст п.п. 10.2 та 15.5, якими керується колегія суддів при вирішенні заявленого у даній справі позову, - в обох примірниках договору однаковий.

Ухвалюючи нове рішення у справі, колегія суддів не робить будь-яких висновків з приводу того, чи є страховим випадком описані у позовній заяві події, що сталися 08 травня 2013 року, оскільки у задоволенні позову про виплату страхового відшкодування відмовляється з інших підстав.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст.307, пп. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року в частині стягнення 13981 грн. страхового відшкодування та стягнення 243 грн. 60 коп. судового збору скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення страхового відшкодування в сумі 13981 грн. у зв'язку з його необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -