Номер справи 623/4555/15-ц
Номер провадження 2/623/1210/2015
14 грудня 2015 року м.Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Бутенка В.М.
при секретарі судового засідання - Костенко В.В.
судового розпорядника - Максименка Р.С.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Ізюм цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
У жовтні 2015 року ОСОБА_2, звернувся до суду із вказаним вище позовом, в обґрунтуванні зазначив, що 26 липня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн., на підтвердження укладання договору позики та його умов ОСОБА_3 власноручно написав розписку від 26.07.2014 року відповідно до умов позики відповідач зобов'язався повернути суму позики у строк через п'ять місяців.
Відповідач не виконує свої обов'язки по договору на звернення позивача до відповідача здійснити виплату позики не реагує.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на заочне рішення позивач згоден.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України.
Перевіривши і дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Судом установлено, що 26 липня 2014 року року між позивачем ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідач позичив у нього грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн., на підтвердження укладання договору позики та його умов ОСОБА_3 власноручно написав розписку від 26.07.2014 року відповідно до умов позики відповідач зобов'язався повернути суму позики у строк через п'ять місяців.
Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.
Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.
Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.
Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивач надав суду письмову розписку як доказ про укладення договору позики між сторонами від 26.07.2014 року. (а.с.6).
У зв'язку з неналежним виконанням умов грошового зобов'язання позичальник ОСОБА_3 допустив заборгованість за позикою.
Як вбачається з позовної заяви з уточненнями, предметом позову є також відповідальність за порушення виконання договору позики стягнення суми боргу з урахуванням нарахованих процентів в розмірі за користування позикою, грошові кошти - 2 050 грн 00 коп., 770 грн 80 коп. - нарахування за індексом інфляції, 61 грн 50 коп. - трьох процентів річних від простроченого боргу, 452 грн. 81 коп. проценти - на підставі ст. 625 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_3 зобов'язувався повернути таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в розмірі 2 500,00 грн.,у визначений через п'ять місяців але своїх зобов'язань позичальник не виконав.
Внаслідок дій відповідач має місце заборгованість по виплаті позики, становить загальна сума заборгованості 4 235,11 грн., у тому числі судові витрати по справі 487,20 грн.
- сума основного боргу - 2 050,00 грн.,
- сума нарахованих процентів - 452,81 грн.,
- нарахування за індексом інфляції - 770,80 грн.,
- сума трьох процентів річних - 61,50 грн., та судові витрати на судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. (а.с. 2-5).
За таких установлених судом обставинах по справі суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. стягується з відповідача на користь позивача.
Керуючись статями 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадяна України, паспорт серії НОМЕР_1 від 15.04.2002р., проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на відшкодування позики кошти в сумі 2 050 гривні 00 копійоксума основного боргу, у тому числі 452 грн. 81 коп. проценти, 770 грн. 80 коп. - сума інфляції за весь час прострочення, 61 грн.50 коп. - 3% річних від простроченої суми, а всього 4 235 гривень 11 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадяна України, паспорт серії НОМЕР_1 від 15.04.2002р., проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі по 487 гривень 20 копійок .
Рішення може бути оскаржене позивачем в строк 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Ізюмським міськрайонний судом Харківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в строк 10 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий: суддя -