Головуючий суду 1 інстанції - Озеров В.О.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 431/3690/14-ц
Провадження № 22ц/782/217/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Луганської В.І., Кострицького В.В.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі позивачі або апелянти) до ОСОБА_4 (далі відповідачка) про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, просили: рішення скасувати; ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 повернути належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності речі, а саме:

холодильник «Норд», вартістю 2.500,00 гривень; телевізор «LG», вартістю 1.000,00 гривень; тюнер з пультом; двометровий електричний подовжувач на чотири розетки; дві параболічні антени, вартістю 500,00 гривень; масляний терморегулятор вартістю 300,00 гривень; прасувальну дошку, вартістю 100,00 гривень; праску, вартістю 100,00 гривень; каркас для вішання одягу, вартістю 150,00 гривень; дерев'яне ліжко з матрацом, вартістю 100,00 гривень; багет для вікон; 8 метрів тюлі, вартістю 350,00 гривень; килим світло-коричневого кольору, вартістю 300,00 гривень; штик-лопату, вартістю 25,00 гривень; три пари капців, вартістю 20,00 гривень; секатор, вартістю 20,00 гривень; плоскогубці, вартістю 10,00 гривень; граблі, вартістю 10,00 гривень; кухню з мийкою , вартістю 5.850,00 гривень; електричну витяжку, вартістю 300,00 гривень; 20-литрову каструлю, вартістю 100,00 гривень; терку, вартістю 5,00 гривень; тацю, вартістю 5,00 гривень; газову піч із шлангом , вартістю 500,00 гривень; газову піч б/в з балоном, вартістю 200,00 гривень; дві вовняні ковдри, вартістю 30,00 гривен.

В обґрунтування своїх доводів апелянти зазначили, що суд дійшов хибного висновку про відсутність витребуваних речей в будинку відповідачки, не прийняв до уваги пояснення свідків і самої відповідачки; обмежив позивачів у користуванні їхнім правом на доказування певних обставин.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмову у задоволенні віндикаційного позову суд першої інстанції, посилаючись на приписи статті 60 ЦПК України, мотивував недоведеністю заявлених позивачами вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 12.07.2012 року ОСОБА_4 є одноособовою власницею житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Право власності відповідачки на вказане нерухоме майно з 12.10.2012 року зареєстровано у встановленому законом порядку. З 18.09.1984 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване за зазначеною адресою (а.с.21-22,24).

З 28.09.2010 року до 26.11.2013 року місця проживання позивачки ОСОБА_2 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1. З 10.06.2010 року місце проживання позивача ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5,6,14,15,22).

01.11.2013 року на підставі виконавчого листа № 2/431/65, виданого згідно рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.10.2013 року, було відкрито виконавче провадження з виселення ОСОБА_2 з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

З даних фотокопії акту державного виконавця від 02.12.2013 року вбачається, що боржник - ОСОБА_2 виселилася з вищевказаного будинку, речі боржника в будинку відсутні (а.с.27). З пояснень свідків встановлено, що після грудня 2013 року у вказаному домоволодінні залишилися мешкати ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_5.

З даних фотокопії накладної б/н від 28.12.2011 року, виданої ФОП ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 (вул. Пархоменко 9) вбачається, що постачальник надав ОСОБА_2 кухню, вартістю 5.500,00 гривень та мийку, вартістю 350,00 гривень. (а.с.7);

З даних фотокопії накладної № 45 від 11.07.2011 року, виданої ПП ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 одержала 5 карнизів та 8 метрів тюлі на загальну суму 650,00 гривень ( а.с.35);

З даних фотокопії товарного чеку від 17.06.2008 року вбачається,що ПП ОСОБА_7 передано холодильник ДХ-239-7-320 вартістю 2.500,00 гривень (а.с.38);

З даних фотокопії видаткової накладної № ФСт-124 від 09.01.2009 року вбачається,що постачальник ТОВ «Гранит-Техно» відвантажив ОСОБА_2 обігрівач «DELONGHI KH 771225» вартістю 688,50 гривень (а.с.39);

З даних фотокопії квитанції від 23.11.2011 року вбачається,що ОСОБА_2 провела оплату в розмірі 4.500,00 гривень ФОП ОСОБА_9 за виготовлення кухні (а.с.39);

З даних фотокопії товарного чеку від 28.12.2011 року вбачається, що ПП ОСОБА_9 виставило ОСОБА_2 оплату в розмірі 1.350,00 гривень за мийку та доплату за кухню (а.с.39);

З даних товарних чеків № 544 та № 545 від 23.12.2014 року вбачається, що ПП ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_3 побутові товари на 628,00 та 493,00 гривень відповідно (а.с.42).

З даних фотокопії Акту від 11.11.2013 року вбачається, що за результатами обстеження умов проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що малолітнього ОСОБА_5 достатньою мірою виховують та утримують, при цьому права дитини не порушуються ( а. с. 63).

Між сторонами виник спір з приводу витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з пунктами 19-20 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

З метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння. Позивач, заявляючи такий позов, насамперед повинен представити суду доказ того, що він є носієм права власності по спірній речі. Власник за віндикаційним позовом може вимагати повернення саме своєї речі, яка має бути індивідуально визначеною.

З матеріалів справи вбачається, що клопотань про вжиття заходів забезпечення позову, позивачі не заявляли. Доказів того, що вони є носіями права власності по кожний заявленій індивідуально визначеній спірній речі, суду не представлено. Про те, що на момент розгляду спору витребуване майно знаходяться або може знаходиться у відповідачки, не доведено. Фактів обмеження позивачів у користуванні їхнім правом на доказування певних обставин, не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Висновки суду відповідають обставинам справи. За недоведеністю заявлених вимог, підстав для задоволення позову немає. Доводи апеляційної скарги необґрунтовані. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: