Справа № 203/1170/15-ц
Провадження № 2-з/0203/47/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського МНО ОСОБА_5, про визнання заповіту, свідоцтв на спадщину недійсними, в якому позивач просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_5 22 березня 2014 року, зареєстрований за №469, підписаний ОСОБА_6; застосувати насліди недійсності правочину вказаного заповіту від 22 березня 2014 року, а саме: скасувати свідоцтво про право на спадщину №75, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_5 27 січня 2015 року на підставі заповіту №469 від 22 березня 2014 року ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію ? права власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину №75, виданого 27 січня 2015 року на підставі заповіту №469 від 22 березня 2014 року ОСОБА_3; скасувати свідоцтво про право на спадщину №77, видане 27 січня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_5на підставі заповіту №469 від 22 березня 2014 року ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію ? права власності на квартиру АДРЕСА_2, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину №75, виданого 27 січня 2015 року ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_1 02 квітня 2015 року подав заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту (заборони відчужувати будь-яким шляхом) до розгляду справи по суті на нерухоме майно - квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 107-А кв.№66 загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Разом з тим, у своїй заяві представник позивача наводить не фактичні данні щодо дій відповідачів з відчуження майна, а посилається на гіпотетичну можливість вчинення останніх, при цьому, не наводить обставин і на підтвердження наміру з відчуження відповідачами зареєстрованої на праві власності за кожним із них ? частки квартири №66 по. Кірова, 107-А у м. Дніпропетровську, а саме по собі отримання кожним із відповідачів свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? частки вказаної квартири, не свідчить про реальний намір спадкоємців відчужити це майно або зменшити його вартість чи можливість відчужити всю квартиру в цілому. Крім зазначеного, позивачем не наведено доказів на підтвердження необхідності застосування такого способу забезпечення як арешт, який полягає за своєю суттю, з урахуванням положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у вилученні майна із користування.

Одночасно суд, вирішуючи питання забезпечення позову, приймає до уваги, що позивач відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК України з метою запобігання зловживання забезпеченням позову заставу не вносив, про такі обставини у заяві не зазначив.

За таких обставин, позивач не довів перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який клопотав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 представнику ОСОБА_2, в задоволенні заяви про забезпечення її позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту, свідоцтв на спадщину недійсними.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко