провадження № 2/263/163/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015р. Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий ВДВС ММУЮ про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В позові зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.04.2007 року з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2007р. На підставі зазначеного рішення, судом був виданий виконавчий лист №2-617/07. Жовтневим ВДВС на підставі виданого судом виконавчого листа було відкрито 28.04.2009р. виконавче провадження №3337/8. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.12.2013р. зменшено розмір аліментів стягнених з відповідача на утримання сина до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Проте, відповідачем зазначені рішення суду не виконується, в зв'язку з чим, станом на 01.01.2015р. утворилась заборгованість по виконавчому листу №2-617/07 в сумі 45729 грн. 49 коп. Тому, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2007р. по 01.01.2015 в сумі 18 072 грн. 21 коп. а також суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні вимог на підставах викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнає, суму заборгованості по аліментам вважає завищеною, визнає заборгованість по аліментам в сумі 20004 грн., тому вважає, що й розмір неустойки повинен бути зменшений. Також зазначив, що його ніхто не повідомляв, про необхідність сплачувати заборгованість, на теперішній час в зв'язку з погіршенням стану здоров'я не працює та перебуває на обліку у Центрі зайнятості. Тому, в задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача суду пояснив, що неустойка, згідно вимог діючого законодавства, може бути стягнена тільки у разі наявності вини боржника. Про наявність заборгованості яка виникла до 28.04.2009р. ОСОБА_2 знати не міг, пеню не можливо нараховувати на заборгованість, яка виникла до відкриття виконавчого провадження з вини стягувача. Державним виконавцем не були направлені за місцем роботи ОСОБА_2 виконавчі листи про стягнення з нього аліментів. Бездіяльність Жовтневого ВДВС виключає вину ОСОБА_2 у виникненні заборгованості за період його офіційного працевлаштування, до вересня 2012 року пеня нараховуватися не повинна. В задоволенні позовних вимог просив відмовити в зв'язку з відсутністю вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментам, яка сталася виключно з вини державного виконавця.

Представник Жотвневого ВДВС ММУЮ в судовому засіданні пояснив, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2009р. згідно виконавчого листа №2-617/07 від 03.04.2007р. Довідка про суму заборгованості відповідача по аліментам відповідає дійсності. Також пояснив, що Жовтневим ВДВС ММУЮ були прийняті заходи для погашення заборгованості, а саме: був накладений арешт на майно боржника, яке складається з частки квартири, однак Управлінням юстиції до теперішнього часу майно боржника не реалізовано оскільки накладена заборона на його реалізацію. Просив суд винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, у шлюбі перебували з 17.10.2008 року, який розірвано 18 травня 2011 року (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.04.2007 року з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2007р. На підставі зазначеного рішення, судом був виданий виконавчий лист №2-617/07 від 03.04.2007р.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ від 28.04.2009р. було відкрито виконавче провадження №3337/8 за виконавчим листом №2-617/07 від 03.04.2007р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.12.2013р. зменшено розмір аліментів стягнених з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку №1264 від 16.01.2015р. станом на 01.01.2015р. ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-617/07 від 03.04.2007р. в сумі 45729 грн. 49 коп. (а.с.43-44).

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.05.2011р., який набрав законної сили, ОСОБА_2 засуджено за ст.ст. 122 ч.1, 164 ч.1 КК України, до покарання у вигляді двох років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника стосовно того, що вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, оскільки вироком суду від 25.05.2011р., який набрав законної сили 09.06.2011р. ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ст. 164 ч.1 КК України, яка передбачає відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Позивач просить стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2007р. по 01.01.2015 р. в загальній сумі 18072 грн. 21 коп., розрахунок суми неустойки (пені) ґрунтуються на вимогах ст. 196 СК України, тому, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.61,208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий ВДВС ММУЮ про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2007р. по 01.01.2015р. в сумі 18072 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН ) судовий збір на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в сумі 243 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Г.Васильченко