Категорія 39Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чуприни В.О.,

при секретарі Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відрилася спадщина на легковий автомобіль «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 та інше рухоме й нерухоме майно.

У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 написала заяву про відмову від цієї спадщини на його користь.

Посилаючись на те, що нотаріус відмовив в оформленні спадщини, так як заява про відмову від спадщини подана відповідачем після спливу шести місяців, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1989 року випуску.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, але не оформили права на спадщину стосовно спірного рухомого майна. При цьому позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Установлено, що ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно.

Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, а відповідач - спадкоємець за законом та заповітом.

Окрім цього, спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_6

11 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 30).

14 жовтня 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, а саме квартири АДРЕСА_1, з відповідною частиною господарських будівель (а.с. 34, 37).

22 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 36).

19 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини та відкликання заяви про відмову від спадщини, яка надійшла до нотаріальної контори 17 жовтня 2013 року (а.с. 38).

28 липня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади із відповідними відсотками і нарахованою компенсацією (а.с. 83-84).

28 липня 2014 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на легковий автомобіль АЗЛК 21412, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 82).

01 серпня 2014 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 121).

Статтею 1245 ЦК України передбачено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно із ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 25 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може. У разі коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в статті 1266 ЦК, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК.

Матеріалами справи встановлено, що частина спадщини, а саме автомобіль «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1, не охоплена заповітом, а відтак спадкується спадкоємцями на загальних підставах.

Окрім позивача, до числа спадкоємця за законом входить відповідач.

28 липня 2014 року ОСОБА_3 написала заяву про відмову від частини спадкового майна, а саме легкового автомобіля «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно не прийняв цю заяву до уваги, оскільки підпунктом 3.14 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Підпунктом 3.11 пункту 3 глави 10 розділу II вище зазначеного Порядку визначено, що заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) також реєструються у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи.

Отже, вищезазначена заява мала бути подана ОСОБА_3 особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, як встановлено матеріалами спадкової справи, така заява відповідача надана не була. Окрім цього, дана заява не містить відмітки про отримання її нотаріусом. Також суду не надано доказів про направлення даної заяви нотаріусу.

Згідно зі ст. 1267 ЦК України, спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується, зокрема, транспортного засобу, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, що зокрема, узгоджується із нормами статей 6, 627 ЦК України.

Однак, угода між спадкоємцями щодо зміни розміру частки у спадщині когось із них відсутня.

Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.19 пункту 4 глави 10 розділу II вище зазначеного Порядку визначено, якщо правовстановлюючий документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня2010 № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 за № 1318/18613 (із змінами), фотокопій правовстановлюючих документів на майно, які повертають спадкоємцям.

Позивачем суду не надано обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Належними та допустимими доказами суду не підтверджено відсутність умов для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для відмови у позові.

При цьому право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сторони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, але не оформили права на спадщину стосовно спірного рухомого майна. Спору між позивачем та відповідачем не має.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не було надано обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Належними та допустимими доказами суду не підтверджено відсутність умов для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: