Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області, про визнання рішення сільської ради та державного акта на право власності на землю недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що під час виготовлення вказаного державного акта були порушені його права як користувача суміжної земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, а саме - невірно зазначені межі земельної ділянки, які він не погоджував, а тому позивач не має можливості розпочати будівництво на своїй земельній ділянці, так як частина належної йому земельної ділянки приватизована ОСОБА_5

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 червня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним рішення 25 сесії 4 скликання Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23 березня 2006 року за № 25-122 про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність, п. 5 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_2, розміром 0,3236 га, для ведення особистого селянського господарства. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_2, розміром 0,3236 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, власником якої на даний час є ОСОБА_4

У касаційній скарзіОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені вимоги доведені належними та допустимими доказами, а справа розглянута за участі належних сторін.

Апеляційний суд погодився з такими висновками місцевого суду.

Проте, погодитися з висновком суду апеляційної інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Судами установлено, що рішенням Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12 червня 1992 року ОСОБА_3 була наділена земельна ділянка вільного присадибного фонду по АДРЕСА_3 площею 0,12 га, для будівництва житлового будинку та господарських будівель. Актом комісії Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12 червня 1992 року вищевказану земельну ділянку було виділену в натурі.

Рішенням Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13 липня 1993 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво на виділеній йому земельній ділянці.

У подальшому ОСОБА_3 виготовив план забудови садиби, який був затверджений відділом архітектури та будівництва Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області та зареєстрований у книзі реєстрації сільської ради, однак будівництво так і не розпочав.

Рішенням 34-ої сесії 5-го скликання Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 11 жовтня 2010 року ОСОБА_3 надано згоду на розробку технічної документації про передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною орієнтовною площею 0,12 га.

31 серпня 2010 року комісією Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області за участю позивача та суміжних землекористувачів: ОСОБА_6 та ОСОБА_5, встановлено в натурі зовнішні межі виділеної ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,12 га, та зроблено абрис цієї земельної ділянки. Акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі був підписаний усіма вищевказаними особами та завірений сільським головою ОСОБА_7

Рішенням Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 06 серпня 2003 року передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 дві земельні ділянки: площею 0,25 га - для обслуговування будинку і споруд та площею 0,26 га - для ведення особистого селянського господарства.

23 березня 2006 року затверджено матеріали інвентаризації та передано у власність ОСОБА_5 три земельні ділянки в с. Трушки Білоцерківського району Київської області: площею 0,3743 га - для ведення особистого селянського господарства; площею 0,1576 га - для будівництва і обслуговування будинку; площею 0,3236 га - для ведення особистого селянського господарства.

При складанні акта встановлення та погодження меж земельної ділянки площею 0,3236 га, в натурі, не зазначено ОСОБА_3 суміжним землекористувачем.

ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,3236 га, на підставі рішення 25 сесії 4 скликання Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23 березня 2006 року, а 01 червня 2011 року подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування земельної ділянки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2012 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 червня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року вказані судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки місцевий суд не визначив склад учасників процесу та не сприяв у порядку, визначеному законом, залученню до участі у справі ОСОБА_4

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому розгляді справи ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 (том 2 а. с. 93).

Крім того, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Трушківську сільську раду Білоцерківського району Київської області (том 2 а. с. 104).

Згідно зі ст. 28 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

За змістом ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК Україницивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру.

Разом з тим, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (том 2 а. с. 101).

Ухвалюючи рішення, апеляційний суду на зазначені положення процесуального закону уваги не звернув, зазначені обставини не перевірив, виключивши ОСОБА_5 із числа відповідачів без посилання на норми ЦПК України, не з'ясував, чи ці правовідносини допускають правонаступництво, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не з'ясував коло правонаступників та не залучив їх до участі у справі, не сприяв здійсненню їхніх прав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги і до ОСОБА_5, яка є померлою (зокрема, визнано недійсними рішення сільської ради про передачу ОСОБА_5 у власність земельних ділянок та державний акт), не звернув уваги на те, що заміни цієї сторони у справі іншими особами, у зв'язку з переходом до цих осіб матеріальних прав та обов'язків попередньої особи, не здійснено.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до ст. 216 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи стягнення є солідарним.

У порушення вказаних вимог закону, суд першої інстанції зазначив в резолютивній частині рішення про задоволення позовних вимог до кожного з відповідачів. Залучивши ОСОБА_4 та Трушківську сільську раду Білоцерківського району Київської області до участі у справі в якості відповідачів, місцевий суд не зазначив у рішенні, які позовні вимоги заявлено позивачем до них, а фактично розглянув спір до особи, яка є померлою. Проте апеляційний суд вказані помилки місцевого суду не виправив.

Ураховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не дотримані вимоги процесуального закону, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська