У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Святошинського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) працівників правоохоронних органів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Святошинського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Святошинське РУГУ МВС України в м. Києві) про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано йому строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не усунув виявлені недоліки заяви.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року з посиланням на те, що він: не зазначив у чому полягає порушення його прав та у чому полягає бездіяльність відповідача в цілому по відношенню до нього; не послався на докази, якими обґрунтовує позовні вимоги; належним чином не обґрунтував заподіяння йому моральної шкоди, у тому числі не зазначив, якою саме посадовою особою ця шкода заподіяна.

Частиною 2 ст. 119 ЦПК України визначено перелік того, що повинна містити позовна заява, зокрема: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

У абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З наведеного можна дійти висновку про те, що неналежне обґрунтування позовних вимог, фактично про що й зазначив районний суд, не тягне за собою залишення позовної заяви без руху, а в подальшому повернення цієї заяви без розгляду.

Такі обставини, якщо позивач неналежним чином обгрунтує свої вимоги, не доведе їх, можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, а не для повернення позовної заяви.

Проте районний суд зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_3 При цьому апеляційний суд не усунув порушень норм процесуального права, допущених судом першої інстанції, чим припустився власних порушень.

За таких обставин у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України ухвали районного та апеляційного судів не можуть вважатися законними та підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська