АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ а/п 22-ц/796/2301/15 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Солом'янська районна у місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Солом'янська районна у місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і направити матеріали справи цивільної справи на новий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на не правильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального процесуального права, зокрема судом було відмовлено в усіх заявлених клопотаннях, чим порушив право відповідача на справедливий і неупереджений розгляд справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_11 підтримали подану апеляційну скаргу, із викладених в ній підстав, представник відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Згідно ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) із розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї га додатково 10 кв.м. на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Частинами другою, третьою статті 8 Закону України передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, кі постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в 1997 році до керівника органу приватизації ЖЕУ-2 із заявою про передачу в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 звернулась ОСОБА_5, в якій також зазначено, що згоду на приватизацію квартири дали інші особи, що проживають в квартирі- ОСОБА_10., ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_2.

До заяви про передачу в приватну власність квартири було додано довідку про склад сім'ї наймача квартири, в якій зазначено, що в квартирі мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону "Про приватизацію житлового фонду": ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_2.

07.04.1997 р. органом приватизації ЖЕУ-2 було прийнято розпорядження № 1626 про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну спільну власність.

На підставі розпорядженням органу приватизації від 07.04.1997 р. № 1626, ОСОБА_5 було видано свідоцтво по право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 разом із членам її сім'ї: ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

Відповідно до договору дарування частини квартири від 26.09.2009 р., позивач ОСОБА_2 подарував дочці ОСОБА_7 1/6 частину квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 11-2256.

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 07.04.1997 р., посилаючись на те. що приватизація квартири АДРЕСА_1 в порушення законодавства була здійснена без його участі .

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що передача квартири АДРЕСА_1 в приватну спільну власність проведена відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного готового фонду", пунктів 18, 19, 23 Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56 "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир будинків у власність громадян", а в ході розгляду справи встановлений факт того, позивач приймав участь у приватизації квартири. Належних і допустимих доказів на спростування вказаного висновку позивачем надано не було.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, який відповідає встановленим обставинам у справі, нормам матеріального і процесуального права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги як безпідставні, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що апелянтом не було надано доказів своєї не участі в приватизації спірної квартири, а саме такий обов'язок на нього покладався як на позивача в силу ст. 10, 60 ЦПК України, а матеріали справи навпаки свідчать про те, що він приймав участь у приватизації квартири, і більше того, в подальшому розпорядився своєю власністю, подарував належну частку у квартирі своїй дочці у 2009 році.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: