Справа № 645/2960/15-ц
Провадження № 2-з/645/81/15
У Х В А Л А

02 червня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

при секретарі Росада І.І.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

До суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1, загальною площею 64.3 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., загальною вартістю 18 569 грн., яка належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу Р № 4701 від 29.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом із тим, представник позивача у своїй заяві посилається лише на загальні підстави для забезпечення позову, при цьому переконливих доводів щодо причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтування необхідності накладення арешту, тощо не наводить. Даних щодо дійсної і реальної загрози невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять, тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на наведене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє представника позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на нерухоме майно 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1, загальною площею 64.3 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., загальною вартістю 18 569 грн., яка належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу Р № 4701 від 29.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги до А пеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. С. Шевченко