АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1076/15-ц 22-ц/774/2260/К/15
Справа №214/1076/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2260/К/15 Прасолов В.М.
Категорія №27(4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар: Маслова К.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що у жовтні 2012 року ОСОБА_2, який є рідним братом позивача прийшов до нього за місцем його проживання та взяв у нього 24500 гривень, мотивуючи тим, що він відкриє депозитний рахунок в банку на ім`я позивача.

На підставі заяви позивача, поданої 26 грудня 2013 року, Жовтневим районним відділом Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження за №0005999 та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у жовтні 2012 року отримав від нього позивача, кошти в сумі 24500 гривень для відкриття на його ім'я депозитного рахунку, але відкрив депозитний рахунок на своє ім'я 23 грудня 2013 року, на який переказав грошові кошти в сумі 19500 гривень, а 3 січня 2014 року переказав на зазначений депозитний рахунок ще 500 гривень.

Уникаючи кримінальної відповідальності, відповідач склав на ім`я позивача доручення про право отримати з депозитного рахунку гроші, на підставі якої ОСОБА_4 отримав кошти в сумі 20 000 гривень.

Вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2: у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 4500 грн. 00 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2500 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги роздруківку руху коштів по карті Акцент - Банку, з якої вбачається, що вклад було зроблено відповідачем в сумі 19500 гривень, а не на суму 24500 гривні як вказує ОСОБА_4 Крім того, позивачем не надано доказів, передачі відповідачу позивачем саме 24 500 гривень.

Судом безпідставно залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про витребування доказів та не було витребувано з СВ Жовтневого РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 0005999 для перевірки тверджень позивача про передачу відповідачу 24500 гривень.

Апелянт вважає, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача.

Суд, на думку апелянта, не надав належну оцінку тому факту, що кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 було закрито та ним не оскаржено ні в прокуратуру, ні шляхом звернення до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 23.12.2013 року ОСОБА_2, відповідно до заяви, відкрив в ПАТ «Акцент Банк» депозитний вклад на своє ім`я на суму 19 500 грн. строком на шість місяців по 23.06.2014 року. 03 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок ще 500 грн.

03 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 видав довіреність, якою уповноважив позивача ОСОБА_4 повністю розпоряджатись рахунком № НОМЕР_1 від 23.12.2013 року відкритим на його ім`я в ПАТ «А-Банк».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що відповідач ОСОБА_4, який є його рідним братом, заволодів його грошима в сумі 24 500 грн. та відкрив депозитний вклад на своє ім`я. 02 грудня 2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів, в ході досудового розслідування відповідач склав на ім`я позивача доручення про право отримання коштів з депозитного рахунку, які позивач отримав в сумі 20 000 грн. До даного часу відповідач не повернув позивачу 4 500 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування шкоди в сумі 4 500 грн. яку відповідач не повернув до теперішнього часу, та завдану в зв'язку з цим моральну шкоду в сумі 2 500 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 10 ЦПК України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2013 року ОСОБА_2 відповідно до заяви відкрив в ПАТ «Акцент Банк» депозитний вклад на своє ім`я на суму 19 500 грн. строком на шість місяців по 23.06.2014 року, зазначені кошти відповідачу передав позивач. 03 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок ще 500 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем на депозитний рахунок внесено кошти позивача в сумі 19 500 грн. 03 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 видав довіреність, якою уповноважив позивача ОСОБА_4 повністю розпоряджатись рахунком № НОМЕР_1 від 23.12.2013 року, відкритого на його ім`я в ПАТ «А-Банк».

Посилання позивача на те, що відповідач надав позивачу довіреність на розпорядження грошовими коштами тільки після звернення до правоохоронних органів з заявою про порушення кримінальної справи є безпідставними.

24 березня 2014 року з депозитного рахунку знято вклад в сумі 21 502 грн. (а.с. 67)

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив факт передачі картки ПАТ «Акцент - Банк» для отримання коштів, що не заперечувалось відповідачем.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 12 травня.2014 року та пояснень самого відповідача ОСОБА_2, у грудні 2013 року ОСОБА_4 добровільно передав відповідачу ОСОБА_2 для відкриття депозитного рахунку грошові кошти в сумі 20 000 грн. Дана постанова позивачем не оскаржена.

З огляду на вищевикладене, посилання позивача ОСОБА_4 в позовній заяві на постанову про закриття кримінального провадження від 12 травня 2014 року, як на підставу отримання відповідачем ОСОБА_2 коштів в сумі 24 500 грн., не підтверджено належними та допустимим доказами у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем ОСОБА_4 ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі відповідачу ОСОБА_2, грошових коштів в сумі 24 500 грн. у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів