АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленко О.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Полтавської міської ради

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом Полтавської міської ради до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання спадщини відумерлою та звернення її на користь територіальної громади м. Полтави , -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття нею спадщини за заповітом, визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, за якою позивач доглядала тривалий час, склала заповіт на її користь. Після смерті ОСОБА_4 позивач у серпні 1996 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та з цього часу фактично проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка за життя належала на праві власності спадкодавцю. Свідоцтво про право на спадщину позивач не оформила у зв'язку з поганим станом здоров'я та відсутністю коштів.

У жовтні 2013 року Полтавська міська рада пред'явила зустрічний позов, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_1, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, та передати у комунальну власність квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зроблено посилання на висновки двох експертиз, якими категорично заперечується підпис ОСОБА_4 на оспореному заповіті (а.с. 2-23).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, померлої 26.07.1996 року, за заповітом, складеним 26.07.1996 року від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Полтавській міській раді у позові до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання спадщини відумерлою та звернення квартири на користь територіальної громади м. Полтави відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с.112-119).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2014 року вирішено питання про судові витрати, які у розмірі 3 654 грн. віднесені за рахунок держави (а.с. 136-137).

Рішенням апеляційного суд Полтавської області від 16 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю. У задоволенні позовуПолтавської міської ради відмовлено за недоведеністю (а.с.177-181).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року касаційна скарга Полтавської міської ради задоволена частково. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 квітня 2014 року у частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 та у частині відмови в зустрічному позові Полтавської міської ради про визнання заповіту недійсним скасоване, справа у цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 203-206).

Отже, предметом даного апеляційного розгляду є апеляційна скарга Полтавської міської ради на рішення місцевого суду від 13.01.2014 р. в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Полтавської міської ради про визнання заповіту недійсним.

В апеляційній скарзі відповідач Полтавська міська рада, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, а зустрічний позов Полтавської міської ради до ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, зокрема вказує, що у суді першої інстанції ні позивач, ні її представник не зверталися із клопотанням про призначення експертизи автентичності підпису ОСОБА_4 на заповіті від 26.07.1996 року, а оцінка судом наданих висновків почеркознавчих експертиз є помилковою.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 1980 року ОСОБА_3 мешкала у квартирі АДРЕСА_1. У сусідній квартирі №76 мешкала ОСОБА_4

Згідно заповіту від 26.07.1996 р. ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_3 Заповіт посвідчений черговим лікарем Полтавської обласної лікарні ОСОБА_5 та заступником головного лікаря ОСОБА_6 (а.с. 6).

ОСОБА_4 померла у той же день у лікарні, після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12, 8, 9-10).

У записі про смерть ОСОБА_4 № 2356 від 30.07.1996 р. Полтавського міського відділу ЗАГС внесена ОСОБА_3 як особа, якій видана довідка для одержання допомоги на поховання (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 вселилася у спірну квартиру, таким чином фактично вступила в управління та володінння спадковим майном.

02.08.1996 р. ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 не видане. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №33917542 від 03.05.2013 р. інформація про посвідчені заповіти від імені ОСОБА_4 відсутня.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.01.2005 р. позов ОСОБА_7 до управління житлово-комунального господарства Полтавського міськвиконкому, третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, про поновлення строку прийняття спадщини та визнання за нею права власності - задоволений, строк прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 поновлено, визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 81).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2005 р. вказане рішення скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 82).

Згідно висновку експерта №328 від 29.09.2005 р., виготовленого у межах розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7, ОСОБА_8, рукописні записи у заповіті ОСОБА_4на користь ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_3, дані записи ймовірно виконані ОСОБА_4.(а.с. 63-64).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №10879 по кримінальній справі №1-106/06 за обвинуваченням ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 15.12.2006 р., підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті від ІНФОРМАЦІЯ_1 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с.29-32).

Згідно висновку експерта №157-3/07 від 14.11.2007 р., виготовленого у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_9, підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті від ІНФОРМАЦІЯ_1 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с. 33-41).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом вперше у 2005 р. після порушення за фактом шахрайства кримінальної справи/ а.с. 109 Том 2/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.01.2013 р. позов ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - задоволений повністю, визнано договір-купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, 16.03.2005 р. та посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської нотаріальної контори - недійсним, визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.100-102).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.03.2013 р. рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2013 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - скасоване, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_11, ОСОБА_10 про визнання за набувальною давністю права власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовлено, у решті рішення залишено без змін (а.с. 103-105).

Задовольняючи первісні позовні вимоги в частині визнання права власності на спірну квартиру за заповітом, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3 є спадкоємцем, що прийняв спадщину, право власності на неї вона набула правомірно на підставі спадкування за заповітом, але не оформила в установленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що надані докази є неналежними, висновок судово-почеркознавчої експертизи № 10879 від 15.12.2006 р. виготовлений в рамках кримінальної справи та саме за ініціативою та сприянням обвинуваченого ОСОБА_8 вона була проведена, тому не може, як доказ, прийнятий належним доказом. Висновок експертизи від 14.11.2007 р., проведений ОСОБА_12, не заслуговує на увагу, оскільки почеркознавча експертиза здійснюється лише експертом-почеркознавцем, а відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_12 є судовим експертом, тому не може бути доказом для вирішення справи у розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України. З цих підстав прийшов до висновку про виключення із числа доказів вказаних висновків від 15.12.2006 р. та від 14.11.2007 р. як неналежних доказів та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Проте, з такими висновками місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд допустив неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе майно або частину його (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим

Визнаючи право власності на спірну квартиру за заповітом за позивачем ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що вона є спадкоємцем, що прийняла спадщину, право власності на неї вона набула правомірно на підставі спадкування за заповітом, але не оформила в установленому законом порядку. Проте, оспорюючи заповіт з посиланням на вищевказані висновки експертиз, відповідач вказує на те, що рукописний текст заповіту та підпис від імені ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою. Місцевий суд не погодився з висновками цих експертиз та у відповідності з вимогами ч. 7 ст. 147 ЦПК України мотивував свою незгоду у рішенні суду, вказавши на те, що одна з них була проведена за сприянням обвинуваченого в рамках кримінальної справи, а друга проведена особою, яка не має на це повноважень, та виключив висновки від 15.12.2006 р. та від 14.11.2007 р. як неналежні докази.

Однак, це не відповідає дійсності, оскільки висновок судової почеркознавчої експертизи №10879 від 15.12.2006 р. у кримінальній справі № 1-106/06 проведений експертом ОСОБА_13, яка має вищу філологічну освіту, кваліфікацію експерта 1 класу за фахом « Дослідження почерку та підписів», стаж експертної рботи з 1976 року, була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Висновок № 157-3/07 від 14.11.2007 р. проведений на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.08.2007 р. у цивільній справі експертом ОСОБА_12, який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи (свідоцтво № НОМЕР_1, 1999 р.), стаж експертної робти з 1999 р., експерт ОСОБА_12 був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов»язків за ст.ст. 384,385 КК України.

Таким чином, вказані висновки експертиз проведені судовими експертами з правом проведення почеркознавчих експертиз, що підтверджується відповідними свідоцтвами, які мають певний стаж експертної роботи, були попереджені про кримінальну відповідальністьза завідомо неправдивий висновок, тому висновки експертиз, які є аналогічними, є належними та допустимими доказами, які не спростовані іншою стороною у справі та не викликають сумніви у їх достовірності.

Згідно із ст.541 ЦК України Української РСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця й часу його укладання, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК Української РСР, якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Колегія суддів, виходячи з викладеного приходить до висновку про те, що з урахуванням вказаних висновків експертиз, у заповіті від 26.07.1996 р. на користь ОСОБА_3 підпис від імені ОСОБА_4 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, отже з тих підстав, що заповіт складався та підписувався не спадкодавцем ОСОБА_4 може бути визнаний недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР 1963 р., оскільки спірні правовідносини регулюються цим Кодексом, т.я. виникли під час його дії.

Враховуючи те, що спірний заповіт є недійсним, право на спадкування за законом у позивачки за первісним позовом відсутнє, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовується до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки спірні правовідносини виникли 26.07.1996 р., а загальний строк позовної давності 3 роки, передбачений ст 71 ЦК УРСР 1963 р., сплив 27.07.1999 р., то до даний правовідносин підлягають застосуванню норми глави 5 «Позовна давність» ЦК УРСР 1963 р.

Згідно ст. 75 ЦК УРСР 1963 р. позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно ст. 76 ЦК УРСР 1963 р. перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР 1963 р. закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.07.1996 р. був посвідчений заповіт на користь ОСОБА_3

Згідно, матеріалів цивільної справи № 2/16228816/12 за позовом ОСОБА_3 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи : Перша Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, яка була оглянута в судовому засіданні, відповідач Полтавська міська рада брала участь у справі за позовом позивача у 2005 р., у справі мається довіреність на ім'я представника, який брав участь у судових засіданнях. Також, у вказаній справі маються висновки експертиз щодо спірного заповіту, про які представник міської ради мав би знати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Полтавська міська рада звернувшись до суду у 2013 р. з позовом про визнання недійсним заповіту з посиланням на висновки експертизи, пропустила 3-річний строк позовної давності, оскільки з 2005 р. дізналася чи могла дізнатися про порушене право.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 13 січня 2014 року ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_3 в зв'язку з безпідставністю та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог Полтавської міської ради про визнання заповіту недійсним в зв'язку з пропуском позовної давності..

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 13 січня 2014 року- скасувати та постановити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

В задоволенні позовних вимог Полтавської міської ради до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним -відмовити в зв'язку з пропуском позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ______________ О.О. Буленко

Судді: _____________ С.М.Бондаревська ____________ Л.М. Омельченко