Справа № 712/2-479/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого Дроботі В.В.

суддів Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Тканини» на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред'явив до Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 позов про визнання договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 29 листопада 2007 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та ОСОБА_2, - недійсним та визнання за ним права власності на сім підвальних приміщень в будинку АДРЕСА_1 .

Основним та додатковим рішеннями суду першої інстанції вимоги ОСОБА_1 задоволені.

В апеляційній скарзі ТОВ «Магазин «Тканини» не оспорюючи законності основного рішення, просить додаткове рішення скасувати, ухваливши нове яким у вимогах позивача про встановлення права власності на підвальні приміщення відмовити. Апелянт зазначає, що він є власником нежитлових приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1. Підвальні приміщення у цьому будинку є приміщеннями загального користування, повинні знаходитись у користуванні усіх власників квартир будинку та товариства, тому передача семи підвальних приміщень у власність лише позивачу, як власнику однієї з квартир будинку, є незаконною.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі є встановленими та доведеними слідуючі факти та обставини.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 є багатоквартирним, в ньому є 8 квартир та розміщений магазин «Тканини».

Згідно даних інвентарбюро складовими частинами житлового будинку є 12 підвальних приміщень.

Станом на 12 лютого 2010 року, коли було ухвалено основне рішення у даній справі, та станом на 30 червня 2011 року, коли було ухвалено додаткове рішення, позивач був власником квартири НОМЕР_1 у зазначеному вище багатоквартирному житловому будинку.

Ухваливши додаткове рішення про визнання права власності за позивачем на сім підвальних приміщень, а саме: 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-11, 1-12 суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 2 ст. 382 ЦК України, яка регулювала спірні правовідносини.

Згідно цієї норми права в редакції, що була чинною на той час, власникам квартир у багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Як роз'яснив Конституційний Суд України рішенням від 9 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 право користування допоміжними приміщеннями у багатоквартирних житлових будинках, які призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування ( в даному випадку - підвальні приміщення) належить і власникам нежитлових приміщень.

Оскільки ТОВ «Магазин «Тканини», яке є власником нежитлових приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1, оскаржуваним рішенням було позбавлено права володіння та користування семи підвальних приміщень у цьому будинку, вказане рішення слід визнати незаконним.

Таким чином, колегія констатує, що додатковим рішенням від 30 червня 2011 року права ТОВ «Магазин «Тканини», які були передбачені ст. 382 ЦК України ( в редакції 2003 року) суд першої інстанції порушив, адже це товариство відповідно до приписів закону являлось співвласником нежитлових приміщень , право власності на які було визнано за позивачем.

Викладене вище в силу вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування даного рішення і ухвалення нового про відмову у позові.

Колегія констатує, що дана справа в провадженні апеляційного суду за апеляційною скаргою вказаного товариства знаходиться з 19 жовтня 2015 року, її розгляд неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 2 листопада 2012 року, яке набуло чинності, встановлено, що ОСОБА_1 на час розгляду справи про визнання недійсним та скасування рішення про створення ОСББ «Корзо-4» вже не був власником квартири у цьому багатоквартирному житловому будинку, а спірні підвальні приміщення на той час неодноразово відчужувались третім особам.

Оскільки рішення у справі про встановлення права власності на підвальні приміщення у 2015 році не впливає на права та обов'язки ОСОБА_1, колегія розглянула цю справу у його відсутності та відсутності його представника.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2011 року скасувати, ухваливши нове, яким у вимогах ОСОБА_1 про визнання права власності на підвальні приміщення №№ 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-11 та 1-12 житлового будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області В.В. Дроботя