Справа № 683/2877/15-ц
У Х В А Л А

17 листопада 2015 року Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановила:

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 68 283 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 30 червня 2014 року між нею та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу належній останній квартири АДРЕСА_1. Вона з сімєю вселилася в квартиру і сплатила ОСОБА_2 частину коштів в сумі 3 тис. доларів та зобовязалась протягом кількох місяців виплатити повну вартість квартири. Проте, у неї виникли сімейні проблеми, через які вона невзмозі зібрати достатню суму коштів, в звязку з чим і відмовилась від купівлі квартири. Однак, відповідачка не погоджується їй повертати 3000 доларів США авансу, стверджуючи, що це був завдаток, який не підлягає поверненню, з причин її відмови від обіцяної купівлі квартири.

З метою забезпечення позову позивачка звернулася з заявою про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, припускаючи можливість продажу даної квартири комусь іншому.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову /наприклад зазначення фактів розпродажу відповідачем свого майна, розміщення оголошення про продаж майна і т.п./, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Крім того, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки в ній не зазначені докази на підтвердження права власності відповідачки на майно, на яке позивачка просить накласти арешт, відсутність прав інших осіб на це майно /наприклад, чоловік, діти та ін./.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пп. 4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України " Про судовий збір" передбачає, що за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн.

Таким чином, позивачка не сплатила судовий збір у сумі 243,60 грн за подання заяви про забезпечення позову.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього кодексу, повертає її заявнику.

Керуючись ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 „Про практику застосування судами цивільного

законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову,

ухвалила:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 243,60 грн надіслати на адресу суду.

Розяснити позивачці, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя _________________