Справа № 234/7417/15-ц
Провадження № 2/234/3632/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.,

секретар Вербовецька Д.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення. До початку розгляду справи по суті позивач уточнив свої позовні вимоги та просив виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з будинку №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.02.2008р. ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №KTC0GK. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору Банк надав кредит ОСОБА_2 у вигляді кредитної лінії у розмірі 31 370 грн. 60 коп. строком до 19.02.2017р., а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням ним в строки та в порядку встановленими Кредитним договором. 19.02.2008р., в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки № KTC0GK. Згідно п.35.3 якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області, загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 26,40кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

24.10.2012р. у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх кредитних зобовязань Краматорським міським судом Донецької області було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області, загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 26,40кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців просив суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з будинку №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснили, що дійсно у 2008 році ОСОБА_2 був отриманий кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» та з метою забезпечення його виконання надано у іпотеку будинок №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області. У звязку зі скрутним матеріальним становищем ОСОБА_2 не зміг належним чином виконати свої зобовязання за кредитним договором і заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.10.2012р. були задоволені вимоги банку та звернуте стягнення на предмет іпотеки. Заяву про скасування заочного рішення ОСОБА_2 не подавав, у апеляційному порядку рішення також не оскаржував. Крім того повідомили, що іншого житла в них немає. Просили вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.02.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №KTC0GK, а 01.11.2013р. додаткова угода №1 до нього. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору (у редакції від 01.11.2013р.) Банк надав кредит ОСОБА_2 у вигляді кредитної лінії у розмірі 40155 грн. 29 коп. строком до 19.02.2017р., а ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням ним в строки та в порядку встановленими Кредитним договором. (а.с.14-17)

19.02.2008р. в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки № KTC0GK. Згідно п.35.3 якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області, загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 26,40кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. (а.с.19-22)

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Свої грошові зобовязання ОСОБА_2 належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.10.2012р. звернуте стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу будинку №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.69-70)

Приписами ст.35 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шабельківської селищної ради №1801 від 20.10.2015р. у спірному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2.В., ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.93)

Частина 3 ст.109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом ч.2 ст.40 закону «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи випливає, що 19.03.2015р. позивач сформував письмову вимогу ОСОБА_2 про усунення порушень за кредитним договором, у якому також зазначив, що у разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобовязання ОСОБА_2 в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги він повинен добровільно звільнити будинок №7 по вулиці Псковській у м. Краматорську Донецької області, разом з усіма членами сімї та іншими мешканцями. (а.с.11)

У той же час суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання зазначеної вимоги ОСОБА_2, так як реєстр поштових відправлень №1358 є підтвердженням лише факту відправлення такої вимоги, а не її отримання. (а.с.12-13)

Крім того, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалене судом 24.10.2012р., а 01.11.2013р. ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до кредитного договору № KTC0GK від 19.02.2008р., що також свідчить про те, що банк не вимагав від ОСОБА_2 добровільно звільнити переданий у іпотеку будинок, а навпаки здійснив реструктуризацію боргу ОСОБА_2

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя: