Справа №127/9991/15-ц
Провадження № 2/127/3570/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу.

Позов мотивований тим, що 05.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підставі якого позивач передав в борг ОСОБА_4 4 800, 00 доларів США, які останній зобовязався повернути у визначені в договорі строки. Строк користування позикою один рік. Крім того ОСОБА_4 на оригіналі примірника договору позики від 05.11.2013 року було здійснено напис про отримання грошових коштів в розмірі 4 800, 00 доларів США в повному обсязі. Відповідно до розділу 6 договору позики поручителями за цим договором виступили громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які поручились за повернення позичальником позики в повному обсязі з урахуванням всіх сум штрафів та пені у разі їх виникнення та несуть солідарну відповідальність у повному обсязі. ОСОБА_4 були порушені умови договору позики, грошові кошти отримані в позику не були повернуті. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів із вимогою про повернення позики, однак позитивного результату це не принесло, що підтверджується листами-претензіями. Станом на день звернення до суду у ОСОБА_4 виникла заборгованість в сумі 4 350, 00 доларів США. Умовами договору позики від 05.11.2013 року передбачено випадки нарахування штрафних санкцій. Станом на 25.04.2015 року у ОСОБА_4 виникла прострочена понад 50 днів заборгованість по зобовязаннях із повернення позики, де строк прострочення складає 355 календарних днів. Відповідно ОСОБА_4 зобовязаний сплатити штраф у розмірі 100 % від суми договору позики, який складає 4 800, 00 доларів США. Станом на 25.04.2015 НБУ встановлено офіційний курс української гривні до долара США у розмірі 2 245, 1630 гривень за 100, 00 доларів США. Таким чином, станом на 25.04.2015 року сума заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів складає: 4350, 00 доларів США, що еквівалентно 97 664, 59 гривень сума основного боргу, та 4 800, 00 доларів США, що еквівалентно 107 767, 82 гривень сума штрафу. Всього загальна сума заборгованості за договором позики в розмірі 9 150, 00 доларів США, що еквівалентно 205 423, 41 гривень.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 350, 00 доларів США, що еквівалентно 97 664, 59 гривень суми основного боргу, та 4 800, 00 доларів США, що еквівалентно 107 767, 82 гривень суми штрафу.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позовній заяві, та просила вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 4 350, 00 доларів США, а неустойку просили зменшити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Від відповідачів не надійшло заяв про розгляд справ у їх відсутність, не повідомлено причини неявки.

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

05.11.2013 року між ОСОБА_1 з однієї сторони (позикодавець), ОСОБА_4 з другої сторони (позичальник) та ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 з третьої сторони (поручителі), було укладено договір позики б/н, за яким позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 4 800, 00 доларів США, а останній зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму позики у визначені даними договором строки в тій же валюті, в якій отримав позику. (а.с. 8-9)

З вище вказаного договору вбачається, що ОСОБА_4 отримав позику в сумі 4 800, 00 доларів США в повному обсязі 05.11.2013 року. (а.с. 9)

Відповідно до п. 1 договору позики б/н від 05.11.2013 року, строк користування позикою становить 1 рік з моменту укладення даного договору.

Розділом 5 договору позики б/н від 05.11.2013 року визначено порядок повернення позики.

Згідно п. 6.1 та п. 12.3 вказаного договору позики, поручителями є особи, які поручаються перед позикодавцем за повернення позичальником позики в повному обсязі з урахуванням всіх сум штрафів та пені у разі їх виникнення. Поручителями за даним договором є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до п. 6.2 договору позики б/н від 05.11.2013 року, у разі порушення позичальником зобовязання, позичальник і поручителі відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники.

Згідно п. 6.3 вказаного договору позики, поручителі відповідають перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, штрафів, пені і відшкодування збитків.

Відповідно до п. 8.2 договору позики б/н від 05.11.2013 року, позичальник несе наступну відповідальність за даним договором, зокрема, за прострочення понад 50 днів позичальник сплачує штраф у розмірі 100, 00 % від суми договору. Після цього договір підлягає обовязковому розірванню з відшкодуванням позикодавцю всіх сум боргу.

Позивачем направлялись на адресу відповідачів листи-претензії, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 10-21) Однак, вони були залишені відповідачами без належного реагування.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 за договором позики б/н від 05.11.2013 року станом на 25.04.2015 року становить 9 150, 00 доларів США, що еквівалентно 205 423, 41 гривень, з яких: 4 350, 00 доларів США, що еквівалентно 97 664, 59 гривень сума основного боргу 4 350, 00 доларів США, що еквівалентно 97 664, 59 гривень, та сума штрафу 4 800, 00 доларів США, що еквівалентно 107 767, 82 гривень.(а.с. 6)

Судом перевірено розрахунок заборгованості ОСОБА_4 перед позивачем і встановлено його відповідність умовам договору позики б/н від 05.11.2013 року та вимогам чинного законодавства України.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що взяте на себе зобов'язання ОСОБА_4 не виконав, грошові кошти, отримані в позику, позивачу не повернув.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Судом встановлено, що позивачем на підставі п. 8.2 договору позики б/н від 05.11.2013 року нараховано неустойку, а саме: штраф в розмірі 4 800, 00 доларів США.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заявили клопотали про необхідність зменшення розміру неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає за можливе і необхідне зменшити розмір неустойки з 4 800, 00 доларів США до 2 400, 00 доларів США. При зменшенні розміру неустойки судом враховано: ступінь виконання зобовязань боржником; майновий стан відповідачів; відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання; перевищення розміру неустойки, яка становить 4 800, 00 доларів США розміру боргу, який становить 4 350, 00 доларів США.

Позивач не надав суду належних доказів спричинення значних збитків для неї у звязку з невиконанням відповідачами обовязків за договором позики. Окрім того, позивач в судовому засіданні не заперечувала щодо зменшення неустойки.

Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача неустойки. Так з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню штраф в сумі 2 400, 00 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення позивача та відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Договір позики б/н від 05.11.2013 року, є домовленість сторін цього договору, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, боржник і поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачі не провели розрахунок за договором позики в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Отже, суд дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення з боку відповідачів, водночас вирішив, що з урахуванням засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, сума заявленої неустойки має бути зменшена та підлягає стягненню в розмірі 2 400, 00 доларів США, що дорівнює половині розміру суми позики за договором.

При ухваленні рішення у даній справі, враховуючи предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, судом прийнято до уваги необхідність наведення в мотивувальній частині рішення розрахунку з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суд повинен зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 14 Постанови Пленуму від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим.

НБУ 28.07.2015 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол. США = 22, 0623 гривень.

Таким чином, суд прийшов до висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором позики б/н від 05.11.2013 року в загальній сумі 6 750 (шість тисяч сімсот пятдесят) доларів США, що станом на 28.07.2015 року еквівалентно 148 920 (сто сорок вісім тисяч девятсот двадцять) гривень 52 копійки, з яких: 4 350 доларів США, що еквівалентно 95 971, 00 гривень сума основного боргу, 2 400 доларів США, що еквівалентно 52 944, 00 гривень штраф.

В задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача неустойки в сумі 2 400, 00 доларів США слід відмовити, враховуючи зменшення судом заявленої до стягнення неустойки на 2 400, 00 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом прийнято до уваги, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Згідно квитанції № 0520 від 26.04.2015 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір при звернені до суду в розмірі 2 054, 00 гривень. (а.с. 1)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 514, 03 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (73, 77 %) в рівних частках по 378, 51 гривень з кожного. Решту судового збору в сумі 540, 29 гривень слід залишити за позивачем (26, 33 %).

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. В даному випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, судовий збір в сумі 0, 18 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вище викладеного, керуючись Конституцією України, п. 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 192, ч. 1 ст. 524, ст.ст. 525, 526, 530, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 553, ч. 1 та ч. 2 ст. 554, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст. 627, ч. 1 ст. 629, ст. 1046, ч. 1 ч. 2 ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 3, 10, 11, 57-60, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 209, 212-216, 218,294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний № НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний № НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.11.2013 року в загальній сумі 6 750 (шість тисяч сімсот пятдесят) доларів США, що станом на 28.07.2015 року еквівалентно 148 920 (сто сорок вісім тисяч девятсот двадцять) гривень 52 копійки, з яких: 4 350 доларів США, що еквівалентно 95 971, 00 гривень сума основного боргу, 2 400 доларів США, що еквівалентно 52 944, 00 гривень штраф.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний № НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний № НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 судовий збір в рівних частках по 378, 51 гривень з кожного. Судовий збір в сумі 540, 29 гривень залишити за ОСОБА_1. Судовий збір в сумі 0, 18 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: