АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Кусяк М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Посилалась на те, що 18 жовтня 2007 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2212.

Від спільного проживання у шлюбі у сторін є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою.

Спільне життя з відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо і до теперішнього часу стосунки між ними не змінились. Відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали повному розриву їхніх відносин. Протягом двох років вона проживає з іншим чоловіком, має намір створити з ним сімю. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її особистим інтересам.

Просила розірвати шлюб між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстровано 18 жовтня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського Управління юстиції, актовий запис за №2212.

№22-ц/794/226/15 Головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г. Категорія 48/49 Доповідач Перепелюк Л.М.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 грудня 2014 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстровано 18 жовтня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського Управління юстиції, актовий запис за №2212, розірвано.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушеннями норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим і таким, яке підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції, 18 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2212

Судом також встановлено, у сторін спір щодо спільного майна, оскільки у період шлюбних відносин спільне майно не набувалось. Шлюбні відносини сторін припинені з 2013 року та примирення між ними неможливе.

Позивачка ОСОБА_2 тривалий час проживає з іншим чоловіком, бажає з ним утворити сімю.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. що мають істотне значення.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства

при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,

визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно досліджені всі обставини справи, протирічать матеріалам справи та спростовуються висновками суду.

Зокрема, судом встановлено, що позивачка не бажає проживати з відповідачем, а її перебування у шлюбі з ним порушує її права та законні інтереси.

Посилання апелянта на те, що розлад у сім'ї сторін носить тимчасовий характер, а розірвання шлюбу негативно впливає на виховання їх неповнолітнього сина, спростовується матеріалами справи. Зокрема, у письмовій заяві до суду позивачка ОСОБА_2 просить справу розглянути у її відсутність через неадекватну поведінку відповідача, який принижує її та їх неповнолітнього сина, а вона проживає у фактичних шлюбних стосунках протягом двох років з іншим чоловіком, який підтримує її у вихованні а утриманні сина, шлюб між нею та відповідачем розірвати, а надання ім. строку для примирення є недоцільним через те, що протягом двох років, коли вони разом не проживають, відповідач взагалі не намагався помиритись, а вона не бажає примирення.

Крім того, відповідач не надав доказів того, що він реально бажає миритись з позивачкою, оскільки, як зазначено в рішенні суду 1-ї інстанції, розгляд справи про розірвання шлюбу сторін тривав у Шевченківському районному суді м. Чернівці протягом двох місяців і жодних кроків для примирення з позивачкою відповідач не робив.

За таких обставин, доводи апелянта є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами і не дають підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: