Номер провадження 2/754/2320/15
Справа №754/3325/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді Ярошенка С.В.,

при секретарі Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про визнання незаконним, скасування наказу про утримання суми із заробітної плати та стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 28 від 16.01.15 року, яким утримано 5 457,70 грн. із його заробітної плати - вартості відновлювального ремонту автобуса, та стягнути на його користь вказану суму. Обгрунтовуючи свої вимоги, зазначала, що відповідачем видано спірний наказ на підставі, зокрема, рішення комісії по трудовій та транспортній дисципліні, проте вважає такий наказ незаконним та необґрунтованим, оскільки його вина у завданні шкоди, на його думку, відсутня.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що наказ винесено обґрунтовано, просили у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює у КП «Київпастранс» водієм 2 а/к. Під час виконання службових обов'язків, 26.12.15 року о 09-20 год. на перехресті вул. Г.Сталінграда та вул. Малиновського у м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автобусом «ЛАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина позивача у ДТП встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.15 року і ним не заперечувалась, як вбачається з його пояснювальних записок від 26.12.14 року.

Актом №1906 від 26.12.14 року складеним АТП № 6 за наслідками огляду автомобіля НОМЕР_3, який повернувся о 10-51 год., виявлені пошкодження, а саме розбите лобове скло, поломаний лівий склоочисник, тріщина на лівому передньому куті облицювання.

Згідно кошторису, вартість ремонту автобуса «ЛАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, склала 12 653,36 грн.

Відповідно довідки КП «Київпастранс» №486/06 від 08.04.15 року середньомісячна заробітна плата водія ОСОБА_1, із розрахунку двох останніх місяців перед настанням ДТП, склала 5 457,70 грн.

Комісією по трудовій та транспортній дисципліні 16.01.15 року вирішено оголосити позивачу догану та утримати матеріальні збитки за вартість відновлювального ремонту автобуса із заробітної плати в розмірі середньомісячного заробітку.

Наказом № 28 від 16.01.15 року ОСОБА_1 оголошено догану та утримано матеріальні збитки за вартість відновлювального ремонту автобуса із заробітної плати в розмірі середньомісячного заробітку у сумі 5 457,70 грн.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку рятівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Стаття 132 КЗпП України визначає, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Власник має право притягти працівника до відповідальності за наявності чотирьох юридичних фактів: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника.

Пряма дійсна шкода повинна розумітися як шкода майну в широкому розумінні (як майно і майнові права, які відбиваються в балансі підприємства як його активи). Пряма дійсна шкода означає безпосереднє зменшення цих активів.

Трудове законодавство визначає, що якщо працівник усвідомлював, що в його діях не виявляється належна турботливість про схоронність майна власника, якщо він передбачав настання прямої дійсної шкоди і бажав її настання або байдуже ставився до такої можливості, то дії працівника містили умисел.

Щодо причинного зв'язку, то порушення повинно бути причиною шкоди, а шкода - його результатом.

Факт порушення правил дорожнього руху, який призвів до нанесення матеріальних збитків підприємству, встановлений та підтверджується відповідними матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 134 КЗпП України встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно зі ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного між сторонами, відповідач, як працівник, що займає посаду водія, бере на себе повну матеріальну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху і скоєння ДТП з вини водія, незабезпечення схоронності внаслідок недбалого ставлення до закріпленого за ним автотранспортного засобу. Пунктом 3 вказаного договору визначено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992, зазначено, що відповідно до ст. 130 КЗпП України відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем законно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани та утримано суму вартості відновлювального ремонту автобуса у розмірі середньомісячного заробітку, а тому підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 10,31, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про визнання незаконним, скасування наказу про утримання суми із заробітної плати та стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя