_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6745/15-ц
Провадження № 2/520/3516/15
УХВАЛА

14.05.2015 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа-Приватний нотаріус ОСОБА_3 про встановлення фактів проживання однією сімєю, створення спільної сумісної власності, визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/2 частину квартири , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про встановлення фактів проживання однією сімєю, створення спільної сумісної власності, визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України та не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на 1/2 частину квартири і сплачено судовий збір у розмірі 500 грн. і зазначено ціну позову 720 грн.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до положень п.а ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Однак, позивач не надав відомостей про наявність перешкод в визначенні дійсної вартості спірного майна на час звернення до суду.

Крім того, Законом України Про судовий збір встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Також п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог,- загальною сумою всіх вимог. А позивачем заявлено декілька самостійних вимог: встановлення фактів проживання однією сімєю, створення спільної сумісної власності, визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено: У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Позивач просить також розстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору, що підлягає сплаті при подачі позову.

Однак позивачем не надано до суду взагалі ніяких доказів наявності підстав для розстрочення сплати судового збору, якими могли б бути: довідка про доходи позивача, або довідка про незайнятість позивача, квитанції на підтвердження видатків позивача, довідки про наявність кредитних зобовязань у позивача, відомості про неможливість проведення попередньої оцінки спірного майна та інші докази.

Таким чином, у суду не має правових підстав для задоволення заяви позивача про розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Так, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог, передбачених ст.119 ЦПК України, та не сплачено судовий збір за кожною позовною вимогою, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.80, 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа-Приватний нотаріус ОСОБА_3 про встановлення фактів проживання однією сімєю, створення спільної сумісної власності, визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/2 частину квартири залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позову протягом 5 (пяти) днів з дня отримання цієї ухвали.

Докази сплати судового збору надати суду.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чаплицький В. В.