Провадження №2/447/248/15
Справа №447/52/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
заочне
06.04.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Головатий А. П.

за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, ,-

в с т а н о в и в:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 23.04.2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано в Дроговизькій сільській раді Миколаївського району Львівської області. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , місце проживання якого зареєстровано за місцем проживання відповідача, а саме за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 20.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

На даний час відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина ОСОБА_4 , не надає коштів на його утримання, з сином ОСОБА_4 не спілкується, його вихованням не займається. Згідно довідки ВДВС Миколаївського району Львівської області заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 2409,87 грн., у зв`язку із цим проти відповідача порушена кримінальна справа і він оголошений в розшук. У добровільному порядку відповідач згоди на зняття сина ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 не надає, а тому позивачка звернулася в суд з вищевказаним позовом

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак надіслала до суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, та не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився повторно, про слухання справи повідомлявся шляхом публікації в газеті « Високий замок», про причини неявки суд не повідомляв.

Представник третьої особи служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з позовної заяви на час розгляду справи сторони припинили подружні стосунки і не проживають однією сім`єю, що стверджується рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 20.06.2014рку, яким шлюб між сторонами розірвано.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Позивачка ОСОБА_1 на даний час проживає разом із сином ОСОБА_4 в квартирі своєї матері ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 .

У своєму висновку від 30.10.2014 року виконком Бориславської міської ради як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 .

З акту обстеження умов проживання від 24.10.2014 року, вбачається що малолітній ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_3 , умови проживання дитини у квартирі задовільні, малолітній ОСОБА_4 забезпечений усім необхідним для нормального фізичного та морального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні сина.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

Щодо характеристик відповідача ОСОБА_2 , то місце перебування такого на даний час не відоме, він перебуває у розшуку у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , не цікавиться та не займається виховання та піклуванням про сина ОСОБА_4 . Відповідач, заявляє що перебуває в зоні АТО, однак згідно довідки Жидачівсько-Миколаївського об`єднаного районного військового комісаріату такий на мобілізацію не призивався та в списку добровольців не числиться.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка не має протипоказань щодо проживання з сином, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 12.10.2012 року разом із матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 та скасувати його реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір. Керуючись ст.ст. 3,10, 60, 88, 169, 209, 212,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.160,161 СК України, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд,-

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Скасувати реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його матір`ю - ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя : Головатий А. П.