Справа № 265/4283/15-ц
Провадження № 2/265/1891/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

при секретарі - Бабенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією родиною, визнання права власності на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією родиною, а також про визнання права власності на спадщину за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_3, яка постійно проживала на день смерті у АДРЕСА_1. Будинок належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку, без реєстрації. Померла була зареєстрована у АДРЕСА_2, у будинку який також належить на праві приватної власності на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк він не подав заяву про прийняття спадщини та не оформив свої спадкові права, однак він своєчасно прийняв спадщину, так як проживав разом з бабусею однією родиною на день її смерті у будинку АДРЕСА_1, у якому він зареєстрований. З бабусею був спільний бюджет, спільні витрати, він піклувався нею, так як вона була похилого віку, та померла у віці 93 роки. У зв'язку зі чим йому необхідно встановити даний факт, для звернення до нотаріуса. Таким чином, позивач вважає, що спадщину після смерті бабусі ОСОБА_3 він прийняв, так як проживав постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті бабусі всі витрати по її похованню поніс позивач. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивач ОСОБА_1 звертається до суду та просить встановити факт його постійного проживання разом з ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ним право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради - Карацюба В.Л., діючий на підставі довіреності, до суду не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти позову не заперечує.

Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15 грудня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 93 роки, актовий запис № 1720 від 15 грудня 2014 рок (а. с. 4).

За заповітом від 04 березня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Виноградненської селищної ради, реєстр № 32 від 04 березня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 (а. с. 6).

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 28 листопада 2006 року Новоазовського райдержадміністрацією, даний акт був виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 7).

Згідно до Договору дарування, посвідченого 19 липня 2008 року державним нотаріусом Новозовської державної нотаріальної контори В.О.Матвєєвою, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, останньому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2.

З додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Першотравневої держнотконтори С.Ф.Чичековим, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до акту, складеного секретарем Виноградненської сільської ради, вбачається, що за свідченням сусідів по домоволодінню ОСОБА_1 з липня 2011 року по день смерті ОСОБА_3 мешкав разом із нею у будинку АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі вивчених судом доказів в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки мешкав із спадкодавцем на момент смерті останньої.

З урахуванням цього суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання факту того, що він мешкав із ОСОБА_3 на момент смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 2011 року до часу відкриття спадщини.

При цьому суд зазначає, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією родиною із спадкоємцем протягом останніх п'яти років до смерті ОСОБА_3 на підставі ст. 1264 ЦК України не підлягають застосуванню, бо ОСОБА_1 спадкує спадщину на підставі заповіту, а не на підставі спадкування 4-ї черги за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією родиною на час відкриття спадщини із визнанням за ним права на спадкування після смерті ОСОБА_3 за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією родиною, визнання права власності на спадщину за заповітом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя