Справа № 500/4739/15-ц
Провадження № 2/500/2442/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Смокіної Г.І.,

при секретарі Івановій Ю.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без дозволу батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, який неодноразово уточнювала, та остаточно (а.с.68) просила надати дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за кордон України на імя неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 18 років без згоди батька та дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за кордон України, не більше трьох тижнів кожна поїздка, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька - ОСОБА_4 у супроводі матері - ОСОБА_3 або інших уповноважених нею осіб до досягнення дитиною 16 років в такі країни: Чехію, Словаччину, Чорногорію, Бельгію, Болгарію, Угорщину, Грецію, Іспанію, Італію, Данію, Німеччину, Австрію, Францію, Туреччину та Єгипет. Свої вимоги мотивує тим, що з 29.03.2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачаем, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2014 року шлюб між ними розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матірю. На теперішній час є можливість періодично виїжджати з сином на оздоровлення, відпочинок та з пізнавальною метою, проте відповідач на письмові та усні звернення з питання надання дозволу на періодичні короткочасні виїзди дитини за кордон та оформлення відповідних документів не реагує та такого дозволу не надає, чим безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичного та духовного розвитку.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що дитина займається в Центрі східних єдиноборств та оздоровчих систем, в яких періодично формуються групи для поїздок на змагання в інші країни, відповідач є моряком, працює на судах закордонного плавання, періодичне знаходження відповідача у закордонних відрядженнях може створити перешкоди в отриманні дозволу батька на виїзд дитини для участі у змаганнях за кордоном у разі потреби. Інші уповноважені позивачем особи це тренери та інші особи, які можуть супроводжувати групу дітей для участі в змаганнях. Зазначила, що позивач раніше зверталася до суду з аналогічним позовом до відповідача, проте у звязку з домовленістю сторін позовну заяву було повернуто за заявою позивача ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2014 року, 09.01.2015 року відповідачем було видано нотаріально посвідчену заяву про дачу згоди на тимчасові поїздки дитини за кордон. Мати разом з дитиною виїжджали на тиждень до Єгипту, після чого повернулись за місцем проживання, наміру виїхати з дитиною на постійне місце проживання за кордон позивач не має.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі (а.с.56), вважає позовні вимоги не обгрунтованими, не підтвердженими доказами та такими, що не відповідають закону. Пояснив, що позивач з питання надання дозволу на виїзд дитини за кордон до відповідача не зверталась, її лист він не отримував, крім того, позивач чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідач бажає приймати участь у вихованні та утриманні сина, по мірі можливості надає матеріальну допомогу на його утримання. Вважає, що надання дозволу на виїзд дитини до досягнення 16 років створить йому додаткові перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною, може поставити під загрозу її життя та здоровя, надасть позивачу можливість виїхати з дитиною на постійне місце проживання за кордон. Додатково пояснив, що 06.10.2015 року відповідач направив до позивача лист з пропозицією зявитися до нотаріуса з метою надати відповідний дозвіл. Позивач від отримання листа відмовилась.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України).

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 29.03.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження від 22.01.2009 року серії І-ЖД №167310, актовий запис №70 (а.с.10).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилася проживати з матірю (а.с.11).

16.08.2014 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.13).

Згідно довідці КП «Житсервіс-2» від 28.07.2015 року № 334 дитина проживає з позивачем (а.с.14).

Згідно із довідкою від 27.07.2015 року № 34 комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок № 23 «Веселка» малолітній ОСОБА_5 відвідував заклад в період з 11.07.2011 по 19.06.2015 року, батько дитини не приймав участі в житті сина, не відвідував батьківські збори, культурно-масові заходи (а.с.15).

З характеристики Центру східних єдиноборств і оздоровчих систем вбачається, що з червня 2015 року ОСОБА_5 відвідує Центр та займається карате, в Центрі періодично формуються групи дітей для поїздок на змагання за кордон (а.с.26).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21.01.1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення».

У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформлюється терміном на три роки або до досягнення дитиною 18 років.

Згідно п.п.17,18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред'явлення нотаріально засвідченої копіїрішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Аналіз наведених спеціальних нормативних актів не дає підстав для висновку про те, що за рішенням суду може бути наданий дозвіл лише для виїзду у одну конкретну поїздку з визначенням однієї країни прямування та певного короткого проміжку часу.

Так, судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки, які унеможливлюють вирішення питання про виїзд дитини за кордон за взаємною згодою батьків, що обмежує право дитини на належне піклування про неї, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Заперечуючи проти предявленого позову, відповідач посилається на те, що позивач не надає можливості бачитися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Вказана обставина не може бути підставою для обмеження дитини у її праві виїжджати з матірю за кордон та такий спір може бути вирішений в іншому позовному провадженні.

Безпідставними є доводи відповідача про порушення його прав як батька на спілкування із сином та можливість позивача виїхати за кордон на постійне місце проживання, оскільки сторонами визнано та не підлягає доведення той факт, що позивач із дитиною за нотаріально посвідченою заявою відповідача від 09.01.2015 року виїжджали за кордон, після чого повернулись до постійного місця проживання, наміру виїхати за межі України на постійне проживання позивач не має.

За характером роботи відповідач часто перебуває у тривалих закордонних відрядженнях, що підтверджено довідкою Державної прикордонної служби України від 28.09.2015 року та не заперечувалось представником відповідача, що унеможливлює отримання позивачем дозволу відповідача на виїзд дитини у разі виникнення потреби.

З копії листа ОСОБА_3 від 24.12.2014 року (а.с.29) вбачається, що остання раніше зверталась до відповідача за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з питання надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон та дозволу на періодичні виїзди дитини за кордон до досягнення дитиною повноліття, повідомлення поштового відділення повернулось з відміткою «за спливом строку зберігання» (а.с.30), у звязку з чим остання звернулась до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, до відкриття провадження у справі сторони дійшли згоди та за заявою позивача ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2014 року позовну заяву було повернуто (а.с.31). 09.01.2015 року ОСОБА_4 надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на тимчасові поїздки дитини за кордон України з метою відпочинку терміном на три місяці (а.с.32).

27.07.2015 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача за місцем реєстрації щодо надання дозволу на оформлення проїзних документів та періодичні виїзди дитини за межі країни до досягнення дитиною повноліття (а.с.27), повідомлення поштового відділення повернулось з відміткою «адресат не розшуканий, вибув у м.Одеса зі слів батька (а.с.28).

Після звернення позивача до суду 06.10.2015 року відповідач направив до позивача лист з пропозицією зявитися до нотаріуса з метою надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Згідно повідомлення Центру поштового відділення звязку № 5 від 27.10.2015 року лист не вручено у звязку з відсутністю адресата вдома в обумовлений час.

Аналіз зібраних у справі доказів свідчить про те, що позивач намагалась отримати від відповідача дозвіл на оформлення проїзних документів та періодичні виїзди дитини за кордон, проте відсутність відповідача за адресою реєстрації, періодичні виїзди останнього в закордонні рейси та в цілому конфліктна ситуація, яка склалась між сторонами, унеможливлюють отримання від останнього відповідний дозвіл, що позбавляє дитину можливості виїхати за кордон, зокрема, з метою оздоровлення, участі в змаганнях, відпочинку та розширення світогляду.

Враховуючи, що виїзд дитини за кордон відповідає інтересам дитини, його духовному та фізичному розвитку, з урахуванням інтересів сторін, суд вважає за можливе та доцільне надати дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за кордон України до досягнення дитиною 18 років без згоди батька та дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за кордон України, не більше трьох тижнів кожна поїздка, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька - ОСОБА_4 у супроводі матері - ОСОБА_3 або інших уповноважених нею осіб до досягнення дитиною 16 років в такі країни: Чехію, Словаччину, Чорногорію, Бельгію, Болгарію, Угорщину, Грецію, Іспанію, Італію, Данію, Німеччину, Австрію, Францію, Туреччину та Єгипет, терміном на три роки із зобовязанням повернути дитину до постійного місця проживання.

Той факт, що в процесі розгляду справи відповідач виявив бажання надати дозвіл на виїзд дитини за кордон в нотаріальному порядку, висновків суду не змінює.

Судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 121,80 грн. відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,213-215,218 ЦПК України, ст.ст.141,150,155 СК України, ст.313 ЦК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п.17,18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, Правил перетинання державного кордону громадянами України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без дозволу батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за кордон України на імя малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 18 років без згоди батька ОСОБА_4.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за кордон України, не більше трьох тижнів кожна поїздка, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, без згоди батька - ОСОБА_4 у супроводі матері - ОСОБА_3 або інших уповноважених нею осіб в такі країни: Чехію, Словаччину, Чорногорію, Бельгію, Болгарію, Угорщину, Грецію, Іспанію, Італію, Данію, Німеччину, Австрію, Францію, Туреччину та Єгипет, терміном на три роки із зобовязанням повернути дитину до постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 121,80 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8