Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов'язання повернути правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив зобов'язати публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») повернути йому документи на будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 січня 2008 року між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір відновлювальної кредитної лінії. 30 січня 2008 року він передав в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по АДРЕСА_1

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2011 року з нього було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка згідно з ухвалою суду розстрочена до 30 грудня 2014 року зі сплатою по 9 618 грн щомісяця.

Зазначав, що він сплатив усю суму заборгованості, проте банківська установа відмовляється повертати йому правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, які були надані відповідачу під час укладення договору іпотеки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Волинської області від 16 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ПАТ «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_3 документи на будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1, а саме: свідоцтво про право власності на будинок, видане виконавчим комітетом Нововолинської міської ради 07 грудня 2006 pоку, зареєстроване комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 25 грудня 2006 pоку, реєстровий № 17050559; технічний паспорт, будинкову книгу, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий відділом земельних ресурсів 18 листопада 2008 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 13 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір відновлювальної кредитної лінії на суму 350 тис. грн з терміном виконання до 29 січня 2018 року.

30 січня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, які знаходяться по АДРЕСА_1. Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 327 413 грн 13 коп., яка рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2011 року стягнута в судовому порядку. Ухвалою цього ж суду виконання даного рішення розстрочено до 30 грудня 2014 року зі сплатою по 9 618 грн щомісячно відповідно до графіка.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» без будь-яких правових підстав утримує правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, чим створює йому перешкоди у користуванні своєю власністю.

Апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін та зазначив, що відповідачем не надано доказів правомірності утримання правовстановлюючих документів, належних позивачу.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України.

З п. 4.3 укладеного між сторонами договору іпотеки вбачається, що іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги, а саме: а) основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом: в) комісійну винагороду, визначену кредитним договором; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права застави штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором (договором відновлювальної кредитної лінії) (пеня, штраф); д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет застави за реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документи, підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; е) спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

Пунктом 4.4 зазначеного вище договору право іпотеки припиняється: виконанням у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2011 року із ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії в сумі 327 413 грн 13 коп., яка ним погашена 27 березня 2015 року.

З позовом до суду про зобов'язання повернути правовстановлюючі документи ОСОБА_3 звернувся 06 березня 2015 року.

Проте, задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зобов'язуючи ПАТ «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, передані в іпотеку за кредитним договором від 30 січня 2008 року, не звернув уваги на те, що у позичальника наявна заборгованість перед банком у сумі 101 562 грн 37 коп., яка виникла після ухвалення Нововолинським міським судом Волинської області рішення від 12 грудня 2011 року, про що останній наголошував при розгляді справи.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик