АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1525/15 Справа № 202/1022/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 1173535,92 грн. за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 року, а також стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, в розмірі 3654 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 3200 грн. позивач просив стягнути з відповідача 2.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення не відповідає вказаним вимогам закону в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "АРЖЕКСТАЛЬ" укладено кредитний договір № ZPONLOK02546, відповідно до умов якого відповідач 1 отримав кредит у розмірі 736000 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 27% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21 жовтня 2013 року. (а.с.9-12)

З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "АРЖЕКСТАЛЬ" за вказаним кредитним договором, 22 жовтня 2012 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № ZPONLOK02546/DP, за умовами якого останній зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником зобов'язань, що витікають з кредитного договору у тому ж розмірі, що і основний боржник (сплата основної суми боргу та відсотків, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.) (а.с.13)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2010 року між ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було укладено договір поруки № 167, відповідно до умов якого відповідач 1 поручився за виконання ТОВ "АРЖЕКСТАЛЬ" всіх його обов'язків за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 року. Відповідно до п.2 зазначеного договору поруки, розмір відповідальності ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" обмежується сумою у розмірі 10000 грн. (а.с.7-8)

Однак, своїх зобов'язань за кредитним договором позичальник не виконує, а тому, станом на 31 грудня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 1183535,92 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 699265,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 327256,43 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 99702,37 грн., а також штрафів - 1000 грн. (фіксована частина), 56311,23 грн. (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 року була стягнута з ОСОБА_2 у вигляді звернення стягнення на предмет застави, а тому дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, визначений ч.2 вказаної статті або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 р. станом на 20 вересня 2013 року в сумі 1037281 грн. 32 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 699265,89 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 220268,75 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 67399,95 грн.; штрафу (фіксована частина) - 1000 грн.; штрафу (процентна складова) - 49346,73 грн. - звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №ZPONLOK02546/DI від 22.10.2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №11234, а саме на нежитлове приміщення " 1а" літ. А-4, загальною площею 119,4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 на підставі Мирової угоди від 29.10.2009 р. (справа №2-5091/2009), затвердженою ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 30.10.2009 р., ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 09.02.2010 р., зареєстрованою 23.02.2010 р. Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації, номер витягу 25389531, реєстраційний номер 29762591, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. (а.с.32-36, 37-41)

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 7) задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону уваги не звернув, не перевірив чи була погашена заборгованість за кредитним договором на час ухвалення рішення.

Апеляційним судом встановлено, що наразі заборгованість за кредитним договором №ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 р. не є погашеною, про що свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості та відсутність у справі доказів про її погашення. Крім того, як вбачається з відповіді Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, направленої на запит апеляційного суду, згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №ZPONLOK02546/DI від 22.10.2012р., а саме: нежитлове приміщення " 1а" літ. А-4, загальною площею 119,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі мирової угоди від 29.10.2009 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року на виконанні не знаходився та не пред'являвся. Отже, вищевказане заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2013 року не виконано.

Оскільки ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не тягне за собою припинення зобов'язань ОСОБА_2, які виникають на підставі договору поруки, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з останнього на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості в сумі 1183535,92 грн., що утворилась станом на 31 грудня 2013 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 699265,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 327256,43 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 99702,37 грн., а також штрафів - 1000 грн. (фіксована частина), 56311,23 грн. (процентна складова).

Що стосується позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", то в цій частині суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх безпідставність, оскільки договір поруки між позивачем та останнім був укладений 20 жовтня 2010 року, тоді як кредитний договір № №ZPONLOK02546 укладався через 2 роки, а саме 22 жовтня 2012 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За подання позовної заяви позивачем було сплачено 3654 грн. судового збору за подання позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням від 10 січня 2014 року, а тому, відповідно до вищевказаних вимог закону, зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Однак, вимоги про стягнення з відповідача 2 витрат на юридичну допомогу не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у зазначеній ним сумі. Крім того, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є юридичною особою, яка містить штат юристів в особі Департаменту правового забезпечення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". А тому судова колегія приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими й не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на правову допомогу слід скасувати на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором й судових витрат, та відмову у стягненні витрат на правову допомогу. В решті рішення суду слід залишити без змін. У зв'язку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на правову допомогу - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 року станом на 31 грудня 2013 року в сумі 1183535,92 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 699265,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 327256,43 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 99702,37 грн., а також штрафів - 1000 грн. (фіксована частина) та 56311,23 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір в сумі 3654 грн.

В задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: