Провадження №2/761/6591/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище» про визнання угоди дійсною та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1, треті особи : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище», Головне управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - відповідач), третя особа : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище» про визнання угоди дійсною.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 12.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання зобов'язання третьою особою, на підставі якого позивач, за попередньою домовленістю з третьою особою, здійснив погашення її заборгованості перед відповідачем, а саме, за кредитним договором №72/1/14-к від 11.06.2014 року, укладеним між відповідачем та третьою особою у повному обсязі, 74700,00 доларів США - повернення суми залишку по кредиту та 308,14 доларів США - проценти за користування кредитом, на загальну суму 75008,14 доларів США. На підтвердження зарахування коштів, сплачених позивачем, було оформлено платіжне доручення в іноземній валюті №1 від 12.02.2015 року, а також відповідачем була надана виписка по особовим рахункам третьої особи за 12.02.2015 року, згідно якої підтверджено здійснення оплати на рахунок повернення кредиту суми 74700,00 доларів США та оплата процентів в сумі 308,14 доларів США. У зв'язку з цим, відповідачем 13.02.2015 року було ініційовано подання заяви приватному нотаріусу ОСОБА_4 з проханням припинити записи про іпотеку №5965691 та про заборону №59664834 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо предмета іпотеки, що забезпечували виконання зобов'язань за кредитним договором. Але від відповідача надійшло повідомлення від 28.04.2015 року за №1517 про нікчемність договору про виконання зобов'язання третьою особою від 12.02.2015 року, оскільки, відповідно до п.7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», його умовами передбачено платіж, що надає окремому кредитору переваги (пільги) перед іншими кредиторами, та про вжиття заходів щодо повернення коштів, переданих за нікчемним правочином. Відповідачем не було передано позивачу жодних коштів, а навпаки він сплатив відповідачу кошти за кредитом, позивач не є кредитором банку, погашення зобов'язань за кредитним договором за іншу особу жодним чином не може розцінюватись як пільга чи перевага, заміна боржника у зобов'язанні та здійснення виконання зобов'язання боржника ґрунтується на чинному законодавстві України та передбачено ст. ст. 520, 528 ЦК України. Тому, позивач просив суд визнати договір про виконання зобов'язання третьою особою, укладений 12.02.2015 року між позивачем та відповідачем дійсним та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В судовому засіданні 22.07.2015 року до спільного розгляду з первісним позовом було прийнято зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1, треті особи : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище», Головне управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою суду від 25.11.205 року провадження по цивільній справі в частині позовних вимог зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Головного управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування та поновлення записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - закрито.

Позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що під час здійснення перевірки Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію AT «Златобанк» ОСОБА_5 було виявлено Договір про виконання зобов'язання третьою особою, укладений 12.02.2015 р. між ОСОБА_1 та AT «Златобанк», який є недійсним в силу ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України з огляду на наступне. Вказаний правочин укладений 12.02.2015 р. в переддень віднесення AT «Златобанк» до неплатоспроможного та запровадження тимчасової адміністрації в AT «Златобанк». Крім того, ОСОБА_1 обіймав посаду юрисконсульта Відділу правового забезпечення банківських операцій юридичного департаменту AT «Златобанк» з 17.04.2012 р. по 02.02.2015 р. включно, тобто був обізнаний з проблемним станом банку. З наданих документів вбачається, що в один день 12.02.2015 р. штучно створено передумови договірного списання коштів з вкладного (депозитного) рахунку вкладника-фізичної особи : 12.02.2015 р. прийняте рішення кредитного комітету AT «Златобанк» про виконання зобов'язань СТОВ «Млинище» за Кредитним договором ОСОБА_1 на суму 75 008, 14 доларів США; 12.02.2015 p. між AT «Златобанк» та ОСОБА_1, укладений договір про виконання зобов'язань третьою особою; 12.02.2015 р. - встановлено як крайній термін виконання зобов'язань СТОВ Млинище» третьою особою; 12.02.2015р. між ОСОБА_1 та AT «Златобанк» укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір поточного рахунку), на підставі якого було відкрито поточний рахунок НОМЕР_2; 12.02.2015 р. було укладено 6 (шість) Угод про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу «Вільні кошти») між AT «Златобанк» та 6 (шістьма) фізичними особами вкладниками, які відкрили вкладні (депозитні) рахунки на користь ОСОБА_1; 12.02.2015 p. з двох вкладних (депозитних) рахунків ОСОБА_1 у сумі 4 054,32 доларів США, а також шести вкладних (депозитних) рахунків у сумі 73 100,72 доларів США, про які зазначено у п.5, на 1 (один) поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 списані кошти; 12.02.2015 року оформлено меморіальний ордер №462301 на списання коштів у сумі 75 008, 14 доларів США (1 882 639, 96 грн.) з поточного рахунка ОСОБА_1 НОМЕР_2 на рахунок СТОВ «Млинище» №7885; 12.02.2012 р. ОСОБА_1 отримав увесь залишок коштів зі свого поточного рахунка НОМЕР_2 готівкою у касі банку у сумі 2 146, 90 доларів США. 13.02.2015 р. на адресу приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 була надіслана заява №б/н за підписом Заступника Голови правління з розвитку бізнесу «АТ «Златобанк» ОСОБА_6 про припинення записів про іпотеку №5965691 та заборону №5964834 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо предмета іпотеки за Договором іпотеки у зв'язку із погашенням кредиту за Кредитним договором та припиненням Договору іпотеки. На підставі вищевказаної заяви, згідно із Витягом №33580723 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, сформованим 13.02.2015 р. о 12:01:37, було припинено запис про іпотеку та заборону, згідно із Витягом №33581591 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, сформованим 13.02.2015 р. о 12:08:42, було припинено іпотеку. Зміст Договору про виконання зобов'язання третьою особою суперечить актам чинного законодавства, інтересам держави в особі Фонду та суспільства в особі вкладників неплатоспроможного банку. Враховуючи, що СТОВ «Млинище» не надавав письмової згоди на виконання зобов'язання за Кредитним договором ОСОБА_1, Договір про виконання зобов'язання третьою особою укладений між Кредитором та ОСОБА_1, який іменується Новим боржником, в той час як СТОВ «Млинище» не є стороною договору, при цьому іменується Первісним боржником, Договір про виконання зобов'язання третьою особою встановлює обов'язки ОСОБА_1 як Нового боржника перед Кредитором, то Договір про виконання зобов'язання третьою особою суперечить ст.528 ЦК України. Договір встановлює права та обов'язки для СТОВ «Млинище», яке іменується Первісним боржником та яке не є стороною Договору, - п.2.3. та 2.4., - яким в свою чергу кореспондують права та обов'язки Нового боржника та Кредитора, визначені у п.2.1.-2.2., 2.5.-2.6., що суперечить ст.511 ЦК України, згідно з якою зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Як наслідок Договір суперечить ст.626 ЦК України, відповідно до якого договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Встановлюючи права і обов'язки, які кореспондують один одному, для трьох осіб - Кредитора, Первісного боржника та Нового боржника - Договір про виконання зобов'язання третьою особою мав би бути укладений та підписаний за участі всіх трьох сторін, в той же час СТОВ «Млинище» не є стороною цього Договору, а отже він не встановлює, не змінює та не припиняє жодних цивільних прав та обов'язків СТОВ «Млинище». Виконання зобов'язання за Кредитним договором ОСОБА_1 замість СТОВ «Млинище» є також порушенням ст.526, 527 ЦК України. Враховуючи, що ст.599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, Кредитний договір не є припиненим в частині розрахунків ОСОБА_1, оскільки, виконання відбулося неналежною стороною. Договір про виконання зобов'язання третьою особою є недійсними в силу ч.І ст.203, ч.І ст.215 ЦК України, оскільки порушує Постанову Правління НБУ №777/БТ від 04.12.2014 р. в частині не допускати вчинення будь-яких активних операцій з інсайдерами та пов'язаними особами, погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями Банку, приймати тільки в грошовій формі, суперечить ст.511, 526, 527, 528 ЦК України, у зв'язку із чим до нього застосовуються наслідки, передбачені ст.216,236 ЦК України. Тому позивач за зустрічним позовом просив суд визнати недійсним Договір про виконання зобов'язання третьою особою, укладений 12.02.2015 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та застосувати наслідки недійсності правочину до Договору про виконання зобов'язання третьою особою, укладеного 12.02.2015 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Златобанк».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, вимогу зустрічного позову підтримав та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Млинище» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Треті особи : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище», Головне управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що основний та зустрічний позови не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 57 ЦГЖ України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2013 р. між AT «Златобанк» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Млинище» було укладено Кредитний договір №72/1/14-К, відповідно до п.1.1.-1.2. якого в порядку та на умовах встановлених цим Кредитним договором та чинним законодавством України кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору. кредитодавець надає позичальнику кредитні кошти у формі кредиту для оплати за договорами, поповнення обігових коштів. Згідно з п.1.3. кредитного договору, розмір кредиту становить 190 000 доларів США 00 центів. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 25.12.2014 р. включно.

Договором про внесення змін №1 від 21.11.2014 р. змінено кінцеву дату повернення кредиту: не пізніше 16.01.2017 р. включно.

На виконання п.2.1. Кредитного договору було укладено три договори забезпечення з позичальником: договір іпотеки, укладений 11.06.2014 р. між AT «Златобанк» та ОСОБА_3, відповідно до п. 1.2. якого, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: 3 кімнатна квартира №8, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 14; договір поруки №72/1/14-КЛМ від 11.06.2014 p., укладений між AT «Златобанк» та ОСОБА_7; договір застави майнових прав №72/1/14-К/S-1 від 11.06.2014 p., укладений між AT «Златобанк» та ОСОБА_7.

12.02.2015 р. між ОСОБА_1 та AT «Златобанк» в особі Заступника Голови Правління з розвитку бізнесу ОСОБА_6, який діяв на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за р.№2799 від 05.08.2013 p., був укладений у простій письмовій формі Договір про виконання зобов'язання третьою особою, згідно з п.1.1.-1.3. якого «в порядку та на умовах, визначених цим Договором, керуючись, cт. 528 Цивільного кодексу України, новий боржник здійснює виконання зобов'язань СТОВ «Млинище» за кредитним договором №72/1/14-К від 11.06.2014 p., а кредитор надає згоду на виконання новим боржником зобов'язання за первісного боржника за вказаним кредитним договором в сумі 75 008 доларів США 14 центів. Сторони домовились, що новий боржник зобов'язаний виконати зобов'язання за кредитним договором, спрямувавши зазначені грошові кошти на погашення заборгованості перед кредитором за кредитним договором. Обов'язки, визначені у п.1.2. цього договору, мають бути виконані новим боржником не пізніше 12.02.2015р.».

На підставі Постанови Правління Національного Банку України від 13.02.2015 р. №105 «Про віднесення AT «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 13.02.2015 р. №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «Златобанк» згідно з яким з 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5. Тимчасову адміністрацію в AT «Златобанк» запроваджено строком на три місяці з 14.02.2015 по 13.05.2015 включно.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 12.05.2015 р. №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення від 13.05.2015 р. №99 «Про початок процедури ліквідації AT «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», зі змінами внесеними Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 18.05.2015 р. №100, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації AT «Златобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на 1 рік з 13 травня 2015 р. до 13 травня 2016 р. включно.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону «України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Частинами 1-2 ст.37 даного закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Частинами 1-2 ст.38 цього закону встановлено, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Представник AT «Златобанк» при розгляді справи зазначав, що вказаний правочин укладений 12.02.2015 р. в переддень віднесення AT «Златобанк» до неплатоспроможного та запровадження тимчасової адміністрації в AT «Златобанк», а ОСОБА_1 обіймав посаду юрисконсульта Відділу правового забезпечення банківських операцій юридичного департаменту AT «Златобанк» з 17.04.2012 р. по 02.02.2015 р. включно, тобто був обізнаний : з проблемним станом банку.

При цьому, жодних доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 з проблемним станом банку суду надано не було.

Крім того, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Златобанк» з 14.02.2015 р., а суду не надано жодного обґрунтування та пояснень, чому повинна мати звортню дію в часі Постанова Правління Національного Банку України від 13.02.2015 р. №105 «Про віднесення AT «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» щодо укладеного 12.02.2015 року договору.

Як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Млинище» всі дії та умови щодо укладання 12.02.2015 р. між ОСОБА_1 та AT «Златобанк» договору про виконання зобов'язання третьою особою, були попередньо узгоджені шляхом усних переговорів та домовленостей, оскільки, чинне законодавства не вимагає письмової форми.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1-2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно із 4.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст.236 ЦК України закріплено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.1-2 ст.528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч.1, ч.2 ст. 228 ЦК України).

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що укладений 12.02.2015 року між позивачем та відповідачем договір про виконання зобов'язання третьою особою, відповідає чинному законодавству України, не був спрямований на порушення прав і свобод, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог первісного та зустрічного позовів.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч.6 ст. 154 ЦПК Україгни).

А тому підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, зазначені в ухвалі суду від 24.07.2015 року.

Керуючись ст. ст. 10, 58, 59, 60, 154, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 216, 228, 236, 528 ст. ст.36, 38 Закону «України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище» про визнання угоди дійсною - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1, треті особи : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище», Головне управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2015 року у цивільній справі №761/17097/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа : Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище» про визнання угоди дійсною та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1, треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Млинище», Головне управління юстиції у м. Києві в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, а саме : скасувати арешт на трикімнатну квартиру № 8, загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 75,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого 00 та належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_3, виданий 28.11.2009 р., Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя