Провадження №2/761/1721/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про приведення приміщення до попереднього стану, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року заступник прокурора Шевченківського району міста Києва звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, у якому просив зобов'язати ОСОБА_2 за свій рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме відновити проріз між лоджіями в квартирах № 41 та № 42, металеву драбину та евакуаційні люки в підлозі та стелі лоджії в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Радянського районного суду м. Києва від 18 травня 2000 року задоволено позов Радянської районної державної адміністрації м. Києва до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 привести квартиру АДРЕСА_1 в попередній стан. Вказаним рішенням встановлено, що згідно акту, затвердженого начальником ЖЄЖ-402 від 16 лютого 2000 року відповідачі знесли стіну, яка розмежовувала кухню з лоджією, демонтували металеву драбину на своїй лоджії, а евакуаційні люки заложили на стелі ДВП. Вказане рішення суду на момент звернення позивача до суду із позовом є невиконаним. Висновком експертів за результатами проведення комісійного будівельно-технічного експертного дослідження від 22 липня 2014 року № 14642/14643/13-43 встановлено, що враховуючи результати обстеження та вимоги нормативних документів, які були чинні на момент реконструкції квартири АДРЕСА_1, роботи по реконструкції зазначеної квартири проведені з порушенням вимог пункту 4.3* СНиП 2.01.02-85* «Противопожарные нормы» в частині забезпечення нормативної кількості шляхів евакуації та вимог пункту 4.3.11 НАПБ А.01001-95 «Правила пожежної безпеки в Україні» в частині: влаштування на шляху евакуації конструкцій, які перешкоджають вільній евакуації людей; демонтажу встановленої на лоджії драбини. Вказані порушення з боку відповідача можуть призвести до створення пожежної небезпеки та створити загрозу для життя і здоров'я позивача. На підставі викладеного заступник прокурора Шевченківського району міста Києва звернувся до суду зі вказаним позовом.

Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, застосувавши положення позовної давності.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що розпорядженням Радянської районної державної адміністрації м. Києва 02 листопада 2000 року № 1123 «Про затвердження робочого проекту на перепланування АДРЕСА_1 та надання дозволу на виконання робіт» затверджено проект, розроблений Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІпроектреконструкція» та погоджений в установленому порядку з санітарно-епідеміологічною станцією Радянського району і 6-ю самостійною державною пожежною частиною Радянського району м. Києва.

Міжвідомчою комісією з питань ремонту, реконструкції та благоустрою району 26 грудня 2002 року перепланована квартира № 42 прийнята в експлуатацію, відповідний акт затверджено розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2003 року № 87 «Про затвердження перепланування в квартирі АДРЕСА_1».

Згідно листа Головного управління МВС України в м. Києві Управління Державної Пожежної Охорони від 25 листопада 1999 року № 16/1/К-85 перевіркою встановлено, що перехід через балкон в суміжну секцію для виходу на зовнішню евакуаційну драбину з квартири №41 в квартиру №42 в порушення п.4.3.1 1 «Правил пожежної безпеки в Україні» закладено цеглою.

Згідно п. 1.29 СНиП 2.08.01-89 «жилые здания» «в жилых зданиях высотой 10 этажей и более при общей площади квартир на этаже менее 500 кв. м. следует предусматривать выход на одну незадымляемую лестничную клетку 1-го типа».

Крім того, рішенням Радянським районного суду м. Киева від 18 травня 2000 року задоволено позов Радянської районної державної адміністрації м.Киева до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 привести АДРЕСА_1 в попередній стан.

Разом з тим, на даний час вказане рішення суду не виконано.

Вказаним рішенням суду від 18 травня 2000 року встановлено, що згідно акту, затвердженого начальником ЖСЖ-402 від 16.02.2000, відповідачі знесли стіну, яка розмежовувала кухню з лоджією, демонтували металеву драбину на своїй лоджії, а евакуаційні люки заложили на стелі ДВП.

Висновком експертів за результатами проведення комісійного будівельно-технічного експертного дослідження від 22.07.2014 № 14642/14643/13-43 встановлено що враховуючи результати обстеження та вимоги нормативних документів, які були чинні на момент реконструкції квартири АДРЕСА_1, роботи по реконструкції зазначеної квартири проведені з порушенням вимог пункту 4.3* СНиП 2.01.02-85* «Противопожарные нормы» в частині забезпечення нормативної кількості шляхів евакуації та вимог пункту 4.3.11 НАПБ А.01001-95 «Правила пожежної безпеки в Україні» в частині: влаштування на шляху евакуації конструкцій, які перешкоджають вільній евакуації людей; демонтажу встановленої на лоджії драбини.

За результатами зіставлення існуючих об'ємно-планувальних рішень квартири №42 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, яка була реконструйована до 2000 року, з вимогами чинних нормативних документів, що регламентують питання пожежної безпеки, встановлено наступне: закладений проріз в перегородці між лоджіями в квартирах №41, демонтована металева драбина та закладені евакуаційні люки в підлозі та стелі на лоджії в квартирі №42 порушують вимоги пункту 4.3.11 НАПБ А.01.001 -2004 «Правила пожежної безпеки в Україні»; на момент обстеження в квартирі № 41 та № 42, що є суміжними, залишився лише один можливий шлях евакуації - через вхідні двері, що не відповідає вимогам пункту 5.13 ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва».

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

За ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із заяви ОСОБА_9 на ім'я прокурора Шевченківського району від 26 грудня 2004 року, остання зазначає, що рішенням суду від 18 травня 2000 року зобов'язано родину ОСОБА_5 привести квартиру у попередній стан, тобто ОСОБА_9 була обізнана з ймовірним порушенням прав принаймні з 2000 року, а прокурор відповідно - з 26 грудня 2004 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності встановлений законодавством у три роки, жодних поважних причин щодо пропущення строку позовної давності позивачем не наведено. Разом з тим, позивачем не зазначено про існування обставин, у зв'язку з якими перебіг позовної давності переривався або зупинявся.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, позивачем пропущено строк позовної давності, а зважаючи, що відповідачем заявлено відповідне клопотання про застосування положень про сплив позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з тих підстав, що строк позовної давності сплинув.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 30, 57, 60, 169, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про приведення приміщення до попереднього стану - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: