АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання недійсною та скасування довіреності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною та скасування довіреності.

Вказував на те, що він є фізичною особою-підприємцем і здійснює перевезення пасажирів по маршруту Чернівці - Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області.

28 березня 2014 року закінчився строк дії попередніх договорів № 102 та № 103 на перевезення пасажирів по вищевказаному маршруту і 15 травня 2014 року він прийняв участь в конкурсі з визначення автомобільних перевізників по міжміському автобусному маршруту №№ 225/226 та 227/228, за результатами якого переможцем визнано ПП „Нов Транс Авто", з яким підписано відповідний договір про перевезення пасажирів.

Вважає, що дане рішення прийнято з порушенням порядку і правил формування конкурсного комітету та прийняття ним рішення в частині, що стосується його законних інтересів. Зокрема, в протоколі засідання конкурсного комітету від 15 травня 2014 року зазначено, що в засіданні приймав участь член комітету ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності № 52 від 13 травня 2014 року, виданої ОСОБА_3, однак

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-398/15 головуючий у І-й інстанції Кирилюк Л.К.

категорія:59 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

він не був присутнім на цьому засіданні.

Відповідно до вказаної довіреності ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 прийняти участь не в складі конкурсного комітету, а представляти його особисті інтереси на всіх зборах в його відсутності, а отже у ОСОБА_4 не було правових підстав приймати участь в засіданні конкурсного комітету в якості персонального члена, голосувати та підписувати протокол № 4 від 15 травня 2014 року.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати недійсною та скасувати довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, видану ОСОБА_3 ОСОБА_4, на підставі якої останній був включений до складу конкурсного комітету з визначення переможців з перевезення пасажирів автотранспортом, що призвело до порушення його прав та законних інтересів як перевізника.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За змістом ст.202 ЦК України видача довіреності є одностороннім правочином.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є членами Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану (УСВА). Також ОСОБА_3 з жовтня 2013 року входив до складу конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників з перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування.

Оскільки ОСОБА_3 не міг з'явитись 15 травня 2014 року на засідання конкурсного комітету, так як в цей час перебував за межами м.Чернівці, то в телефонній розмові попросив ОСОБА_4 замість нього прийняти участь в цьому засіданні, таким чином уповноважив ОСОБА_4 представляти його на засіданні комітету.

ОСОБА_4, виконуючи волевиявлення ОСОБА_3, висловлене в телефонній розмові, особисто склав довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, в якій зазначив, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності, підписав цю довіреність, а також вчинив підписи від імені ОСОБА_3 та від імені в.о. голови УСВА Чернівецької області Подкоритова С.І., завіривши підпис останнього печаткою Шевченківської районної організації м. Чернівців Чернівецької обласної організації УСВА, яка знаходилась у нього як голови цієї організації.

У ч.1 ст.215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України та роз'яснень, які містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 „Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_4 15 травня 2014 року не брав участь у засіданні конкурсного комітету замість ОСОБА_3 і складена ним довіреність не порушує права та інтереси позивача.

За змістом ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: