У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,Попович О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2008 року у сумі 28 058 грн 70 коп. з яких: 3 000 грн - заборгованість за кредитом; 15 161 грн 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 085 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 312 грн 32 коп. - штраф (процентна складова).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 червня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а із позовом банк звернувся у жовтні 2014 року, тому провадження у справі слід закрити з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Такий висновок судів є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які правильно застосовані з огляду на наступне.

Судом установлено, що 19 червня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з довідкою від 30 жовтня 2014 року № 3234 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 за кредитним договором від 19 червня 2008 року звернувся до суду у жовтні 2014 року.

На підставі вказаного суд першої інстанції закриваючи провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що оскільки позов пред'явлено до боржника після його смерті, за життя боржник не набув процесуальних прав і обов'язків, у зв'язку з чим такі не набуті за життя процесуальні права і обов'язки не могли перейти до інших осіб, що випливає також і з положень ст. ст. 1218, 1219 ЦК України, оскільки нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред'явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов'язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину

З урахуванням наведеного колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Попович С.П. Штелик