АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7151/15 Головуючий 1 інст. Усенко С.І.
Справа № 610/1303/15-ц Доповідач Карімова Л.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року по справі за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Балаклійське лісове господарство» до Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

16 квітня 2015 року заступник прокурора Харківської області О. Кащук звернувся до суду в порядку вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України в інтересах держави в ocoбi Харківської обласної державної адміністрації, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства (ДП) «Балаклійське лісове господарство» з позовом до Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про скасування розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації від 22.12.2004 за № 503 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_3 для рибогосподарських потреб земельної ділянки з водним обєктом - озера Лебеже - площею 71,8753 га, у тому числі - 35,2940 га під водою та 36,5813 га під прибережною захисною смугою.

Також просив визнати недійсними договір оренди цієї земельної ділянки, що розташована за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району, який укладений 28.12.2004 між Балаклійською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, договори оренди землі від 04.01.2005 за № 724; та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення вказаної земельної ділянки у державну власність відповідно до вимог ст. 216 ЦК України.

Посилався на те, що спірна земельна ділянка відповідно до проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Балаклійське лісове господарство» віднесена до земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 102 виділу 4 Високобірського лісництва Балаклійського держлісгоспу на території Пришибської сільської ради як озеро, болото, біополя на та оздоровчі берегозахісні ділянки лісу.

На час відведення цієї земельної ділянки ОСОБА_3І останній не мав спеціалізованих лісогосподарських підрозділів для ведення лісового господарства, і земельна ділянка відведена без розробленого, погодженого та затвердженого у встановленому законом порядку проекту відведення щодо зміни її цільового призначення.

Однак розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 22.12.2004 року за № 503 без врахування вищезазначених обставин фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки.

При розгляді справи позов прокурора підтриманий представником ДП «Балаклійське лісове господарство» за заявленими підставами.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Розгляд справи відбувся за відсутністю інших учасників процесу.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 18.08.2015р. відмовлено у задоволені вищезазначеного позову прокурора.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить скасувати це рішення суду першої інстанції як ухваленого з порушенням матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю тих обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Вказував, що районним судом не враховано, що розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 22.12.2004 року за № 503 на порушення вимог ст.ст. 18-20,116,124, ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України та ст.. 75 Лісового кодексу України фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, а саме розпорядження винесено з порушенням вимог ст.. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів своїх позовних вимог та одночасно застосував до виниклих правовідносин наслідки спливу позовної давності, відмовивши в поновленні строку позовної давності за відсутності поважності причин для його поновлення.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням закону.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Надання земельних ділянок у власність зі зміною цільового призначення із земель державної та комунальної власності, які перебувають у постійному користуванні за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування, проводиться з додержанням вимог ст.ст. 20,149 ЗК України.

Як вбачається з матеріалів справи постійним користувачем спірної земельної ділянки є ДП «Балаклійське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства та яким використовувалася з цільовим призначенням для розміщення водогосподарського обєкта (озеро Лебеже), розташованого в кварталі 102 виділу 4 Високобірського лісництва Балаклійського держлісгоспу на території Пришибської сільської ради. Загальна площа дзеркала складає 49,4 га за рахунок земель Пришибської сільської ради.

Зазначені обставини повністю узгоджуються з наданими до суду матеріалами базового лісовпорядкування, а саме: проектом організації і розвитку лісового господарства ДП «Балаклійське лісове господарство», зокрема таксаційного опису, планово-картографічних матеріалів базового лісовпорядкування та плану лісонасаджень Високобірського лісництва віднесена до земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 102 виділу 4 Високобірського лісництва ДП «Балаклійське лісове господарство» як озеро, болото, біополяна та оздоровчі берегозахісні ділянки лісу.

Також згідно п. 3 акту вибору та обстеження земельної ділянки для розміщення об'єкта будівництва від 14.10.2004 вказана земельна ділянка (озеро Лебеже) розташована в кварталі 102 виділу 4 Високобірського лісництва Балаклійського держлісгоспу на території Пришибської сільської ради.

Вказані обставини підтверджуються й розробленим ситуаційним планом фактичного розміщення земельних ділянок ОСОБА_3 та планом схемою до нього, відповідно до якого спірна земельна ділянка розташована в межах лісового фонду Високобірського лісництва ДП «Балаклійське лісове господарство», що зазначено у листі ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 18.03.2015 року № 116.

Розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації за №503 від 22 грудня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб та передано ОСОБА_3 у в оренду терміном на 50 років земельну ділянку водного фонду загальною площею 71,8753 га, в тому числі під водою 35,2940 га, прибережною захисною смугою 36,5813 га, що розташована за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області для рибогосподарських потреб.

На підставі цього розпорядження 28грудня 2004 року між Балаклійської районною державною адміністрацією в особі заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 50 років з відповідною орендною платою за її користування.

Відповідно до положень статей 18, 20 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий статус; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок регулюється ст.20 ЗК України. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно зі статтею 9 Закону України "«Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 затверджена Класифікація видів цільового призначення земель ( далі КВЦПЗ).

Відповідно до пунктів 1.2 -1.4 цієї Класифікації код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування

звітності із земельних ресурсів та визначає поділ земель на окремі види цільового

призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом,

екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами

забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Згідно даних секції I 10 КВЦПЗ « Землі водного фонду» за назвою земель мають різні коди за цільовим призначенням, в тому числі для рибогосподарських потреб визначений інший код 10.7.

У звязку з зазначеним всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 26.05.2004 р. № 677 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, спірна земельна ділянка ОСОБА_3 відведена без належним чином розробленого, погодженого та затвердженого у встановленому порядку проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Зазначене підтверджується комісійним актом обстеження земельної ділянки від 14 жовтня 20043 року, де в п.5 «Особливі умови» зазначено про необхідність ОСОБА_3 до освоєння земельної ділянки та рибогосподарського виробництва приступити після оформлення проекту відведення, одержання документа, що посвідчує право володіння земельною ділянкою та виготовлення водогосподарського паспорта (а.с. 14).

Крім того, відповідно до листа начальника Харківського обласного виробничого управління Державного комітету України по водному господарству № 386 від 18.04.2005 року Облводгосп погоджує договір оренди земельної ділянки водного фонду при умові: виготовлення водогосподарського паспорту водосховища та надати інформацію до 01.07.2005 року, використання земельної ділянки споруд та водойми тільки за цільовим призначенням ; отримання дозволу на спец водокористування та коду водокористувача тощо. При цьому зазначено, що цей лист є невідємним додатком до договору оренди від 28.12.2004 р. (а.с. 102).

Про вказані порушення свідчить й відсутність розрахованих, затверджених та сплачених в установленому законом порядку втрат лісогосподарського виробництва відповідно до вимог ст. 207 ЗК України та постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.12.1997 р. № 1279.

За змістом статті 43 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» у судовому порядку скасовуються розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства.

Отже, видання головою державної адміністрації розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без висновку державної експертизи зазначеного проекту землеустрою суперечить законам України.

У звязку з наведеним розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 22 грудня 2004 року № 503 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб є незаконним у силу частини першої статті 155

ЗК України, а договір оренди земельної ділянки від 28.12.2004 року та договори оренди землі від 04.01.2005 р. за № 724 недійсними у звязку з недодержанням сторонами в момент вчинення правочинів встановленого законом порядку.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до вимог статей 215, 216 ЦК України реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

У звязку з чим ОСОБА_3 зобовязаний повернути державне майно -земельну ділянку площею 71,8753 га, в тому числі під водою 35.2940 га, прибережною захисною смугою 36,5813 га, що розташована за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в особі Державного підприємства «Балаклійське лісове господарство».

У звязку з наведеним судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти . Зазначені висновки зроблені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 червня 2015 р. у справі N 6-267цс15 і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для застосування судами України.

Застосовуючи вимоги ч.4 ст. 267 ЦК України до виниклих правовідносин, суд першої інстанції не визначився з моментом виникнення у позивача права на позов.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і у випадку пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншим уповноваженим на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного і того ж моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України по справі № 6-178цс15 від 01.07.2015 р.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді у межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права і обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Однак, враховуючи, що оспорюваних договір оренди земельної ділянки не закінчив свою дію, тобто спірні правовідносини ще тривають, судова колегія вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст. 267 ЦК України визнати поважними причини пропущення прокурором позовної давності для захисту порушеного права держави.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року.

Позов заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Балаклійське лісове господарство» до Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 22 грудня 2004 року № 503 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 71,8753 га, укладений 28 грудня 2004 року між Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_3, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 724 від 04 січня 2005 року.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути державне майно -земельну ділянку площею 71,8753 га, в тому числі під водою 35.2940 га, прибережною захисною смугою 36,5813 га, що розташована за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в особі Державного підприємства «Балаклійське лісове господарство».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: