Справа № 2-2341/2009 Головуючий у І інстанції Санін В.М.
Провадження № 22-ц/780/6579/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 38 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району про визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

в лютому 2009 року ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_4.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,7606га., яка розташована на території Фесюрівської сільської ради, яка посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Спадкоємцем першої черги є позивачка, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 02.11.2006 року, інших спадкоємців не має. В шести місячний строк ОСОБА_3 прийняла спадщину, так як подала заяву до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.11.2007 року.

Однак, Білоцерківська районна державна нотаріальна контора не мала можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки з поданого позивачкою державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 за життя спадкодавець не одержав вказаного документа та не була здійснена його державна реєстрація, тобто на час відкриття спадщини право власності на земельну ділянку спадкодавцю не належало.

Просила суд визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,7606га., розташовану на території Фесюрівської Сільської ради Білоцерківського району.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2009 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, який не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції, але вважає, що рішенням порушено його права та законні інтереси подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 27 лютого 2009 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2000 року він отримав у власність право на 1/4 земельну частку (пай) у землі Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №155. Загальний розмір земельного паю 2,59га., в умовах кадастрових гектарах. Пай було поділено, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, між чотирма синами у рівних частинах кожен.

На підставі рішення сесії Фесюрівської сільської ради від 26 вересня 2001 року виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №175 від 10 квітня 2002 року.

Позивач на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2009 року виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі 12 травня 2011 року за НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_7.

Влітку апелянт звернувся до ПП «Землевпорядний центр «АО» для оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 07.09.2015 року ОСОБА_2 дізнався, що його земельна ділянка накладається на земельні ділянку з кадастровим номером НОМЕР_7.

Апелянт вважає, що позивачем порушено приватноправовий спір, який виник з відносин, що врегульовані нормами цивільного і земельного права, пов'язаних з реалізацією позивачем права власності на земельну ділянку та не стосується дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,7606га., яка розташована на території Фесюрівської сільської ради та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8.

Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого - позивачка, яка своєчасно звернулась із заявою на прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але не змогла отримати свідоцтво про спадщину, так як при житті померлий не зареєстрував земельну ділянку у відділі реєстрації Білоцерківського району.

Враховуючи вищевикладене та пославшись на норми цивільного законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_3

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Посилання апелянта на ту обставину, що ухваленим судом першої інстанції рішенням порушено його право не можуть бути прийняті до уваги оскільки спірна земельна ділянка належала померлому ОСОБА_4, чоловіку позивачки на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с.6-7). Саме на цю земельну ділянку суд першої інстанції визнав право власності за позивачкою.

Даних про те, що вище зазначений державний акт на момент розгляду справи, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанцій було скасовано, чи визнано недійсним, матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді