АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/5703/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Кириленко Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,ОСОБА_3, поданою їх представником ОСОБА_4

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2012 року він є власником квартири АДРЕСА_1, однак відповідачі, проживаючи в ній безпідставно, чинять йому перешкоди в користуванні власністю, з огляду на що просив усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою, шляхом виселення з квартири відповідачів та їх неповнолітньої доньки, вселити його в квартиру та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод в її користуванні .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року позов задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною йому квартирою АДРЕСА_1 у м. Києві, шляхом вселення його в зазначеню квартиру та виселення з неї відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, та неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_2, не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому зазначеною квартирою

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. Свої доводи обґрунтовує тим, що рішення суду про задоволення позову є передчасним, оскільки на теперішній час подано заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на підставі якого позивач набув у власність спірну квартиру.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача та ОСОБА_3апеляційну скаргу підтримали, з підстав в ній викладених та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечували,просили її відхилили та залишити рішення суду першої інстанції без змін,яке, на їх думку,ухвалено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб,які брали участь у справі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що проживання відповідачів у квартирі порушує права позивача, як власника.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 жовтня 2012 року в порядку поділу майна подружжя за правонаступником ОСОБА_7 - ОСОБА_1 визнано право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, за матір'ю відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 визнано право власності на інше майно, в тому числі і на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2.

7 жовтня 2013 року право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, право власності позивача щодо вказаної квартири не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Встановлено, що в зазначеній квартирі проживає син ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний факт не заперечується представником відповідачів та підтверджується висновками ст. дільничного інспектора Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві у зв'язку зі зверненнями ОСОБА_1

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про задоволення позову, оскільки позивач є власником квартири АДРЕСА_1, однак не має можливості користуватись належною йому на праві власності квартирою у зв'язку з проживанням в ній відповідачів, які не надають доступу до квартири, його право підлягає захисту шляхом вселення в дану квартиру та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою.

Доводи апелянта про те, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову є передчасним, оскільки ним подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2011 року на підставі якого позивач набув у власність спірну квартиру, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається із матеріалів справи зазначене судове рішення за скаргами відповідачів було предметом перегляду в різних судових інстанціях та залишено в силі, а сама поведінка відповідачів свідчить про зловживання ними своїми процесуальними правами.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, подану їх представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді