АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління Державної казначейської служби у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про стягнення солідарно за рахунок коштів Державного бюджету України майнової шкоди та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління Державної казначейської служби у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про стягнення солідарно за рахунок коштів Державного бюджету України майнової шкоди та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії посвідчення, виданого 22 травня 2013 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради як інвалід І групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни І групи.

Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради позивачу виплачена грошова допомога в розмірі 2 575,00 грн., відповідно до постанови КМУ від 16 квітня 2014 року №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України 25 грудня 1998 року № 367-ХІV, щорічно до 5 травня інвалідам І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Обов'язок по нарахуванню та виплаті допомоги, передбаченої ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покладено на відповідний орган праці та соціального захисту населення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування 8 989, 50 грн. матеріальної шкоди не віднесені законом до збитків. Крім того, в контексті спірних правовідносин суму, заявлену до відшкодування, яка за твердженнями самого позивача є розміром недоплаченої йому соціальної допомоги відповідно до ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не можна розглядати як матеріальну шкоду.

Що стосується відмови у задоволенні вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов вірного висновку про те, що неправомірні дії з боку відповідачів і вина останніх не доведена, а вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд необґрунтовано відмовив йому у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди як упущеної вигоди не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача, проте таких доказів позивачем до суду не надано.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: