АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6160/15 Справа № 201/5348/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 18.03.2013 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 після померлого 15.04.2008 року ОСОБА_4 на підставі відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів, а саме первинної державної реєстрації права власності за померлим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, посилаючись на неналежність відповідача не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як видно з матеріалів справи та вказується позивачкою в апеляційній скарзі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі обговорив питання про залучення до участі у якості співвідповідача Дніпропетровську міську раду.

Проте, як стверджує апелянт у своїй апеляційній скарзі, сторони, в тому числі й ОСОБА_2, дійшли до висновку, що інтереси територіальної громади в даному випадку не зачіпаються, а тому Дніпропетровська міська рада не може бути залучена в якості відповідача у даній справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: