АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/258/15
Справа № 646/4740/14-ц Головуючий 1 інстанції Білінська О.В.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 березня 2014 року о 16 год. 30 хв. в районі будинку 246 по проспекту Гагаріна в м. Харкові ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1, порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода та належний ОСОБА_4 автомобіль «Cherry Jaggi» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та не неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 15.04.2014 року розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля «Cherry Jaggi», становить 18944,93 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Просив стягнути з ОСОБА_3. матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18944,93 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 885 грн., витрати за послуги евакуації автомобіля в розмірі 450 грн., вартість медичних послуг в розмірі 400 грн., витрати на правову допомогу 3650 грн.

Позивач та його представники у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.03.2014 року та вважали, що розмір відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат, понесених ОСОБА_4, мають бути зменшені вдвічі, виходячи з наявності вини самого позивача, а моральна шкода та витрати на медичну допомогу відшкодуванню не підлягають.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18944,93 грн., витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 885 грн., витрати за послуги евакуації автомобіля в розмірі 450 грн., всього в сумі 20279,93 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, призначити по справі судово-автотехнічну експертизу, ухвалити нове рішення з урахуванням судово-автотехнічної експертизи, умов сплати страхового відшкодування та лімітів відповідальності страховика в особі Моторного (транспортного) страхового бюро України, зменшити стягнення в частині матеріального збитку від пошкодження автомобілю до 50% від франшизи - 500 грн., в частині моральної шкоди - до 50% суми її звичайної компенсації учаснику ДТП - 1000 грн., вирішити питання судових витрат, а в частині інших позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, яка допустила порушення Правил дорожнього руху України, за що була притягнута до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 15.03.2014 року о 16.30 год. на просп. Гагаріна в м. Харкові в районі будинку 246 ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1, допустила зіткнення з автомобілем «Cherry Jaggi» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Cherry Jaggi» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, автомобіль «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_6

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2014 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. ( а.с. 8 ).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3820 від 15.04.2014 року ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля «Cherry Jaggi» в результаті ДТП 15.03.2014 року становить 18944,93 грн. ( а.с. 9 - 29 ).

Відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1188 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В п. 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Таким чином, підстав для притягнення до участі у справі власника автомобіля Форд ОСОБА_6, немає.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса №13610 від 20.02.2015 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_3 не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР України, знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП.

У варіанті дослідження за поясненнями водія ОСОБА_4 вирішити питання, чи відповідали його дії вимогам ПДР, і які з них перебували у причинному зв'язку із виникненням ДТП та чи мав він можливість уникнути ДТП не виявилося можливим через відсутність в цих поясненнях необхідних початкових даних.

За поясненнями водія ОСОБА_3 в діях водія ОСОБА_4 виявлена невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, яка знаходилась з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Дії водія ОСОБА_4 також не відповідали вимогам п.п 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, однак ці невідповідності з технічної точки зору не знаходилися в причинному зв'язку з виникненням ДТП ( а.с. 186 - 191 ).

Тобто, вказаним висновком повністю підтверджена вина ОСОБА_3 у виникненні ДТП.

Посилання представника ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду на те, що наявна обопільна вина обох учасників дорожньої пригоди, оскільки вина як відповідача, так і позивача підтверджується висновком проведеної автотехнічної експертизи судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових, або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. При цьому за правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, або заперечень.

Вина ОСОБА_4 щодо порушення п. 12.3 ПДР України зазначена у варіанті 2 висновку експертизи, дослідження якого проведено виходячи з пояснень відповідачки. Інших доказів, крім її пояснень, матеріали цивільної справи та оглянуті в судовому засіданні матеріали адміністративної справи не містять, відповідачкою та її представником не надані.

Статтею ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до правил ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, страждає на захворювання опорно-рухового апарату та правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, який є необхідним і достатнім.

Також суд обґрунтовано стягнув з відповідачки витрати на правову допомогу та судові витрати, понесені позивачем.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді