АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №668/4309/15-ц Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І. Номер провадження 22-ц/791/2066/15 Доповідач: Чиркова К.Г.
Категорія: 29-30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В. Воронцової Л.П.

при секретарі: Гурові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної, джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 13.07.2014 року в 18год.30хв. на вул. Леніна біля магазину «Продуктові товари» в с. Нова Збурївка, Херсонської області ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_1 не впорався з керуванням виїхав на праве узбіччя дороги та здійснив наїзд на стоячий автомобіль GееlyМК 1.5L, реєстраційний номер НОМЕР_2, біля якого знаходилася вона, її чоловік і донька.

Внаслідок зіткнення автомобілів, належний їй автомобіль зазнав механічного пошкодження, а вона отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, у звязку з цим її завдана матеріальна та моральна шкода.

Винним у дорожньо транспортній пригоді визнано ОСОБА_3, згідно постанови апеляційного суду Херсонської області від 19.11.2014 року.

Відповідно до договору про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному 12.12.2013 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто» ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100000грн., за шкоду заподіяну майну 50000грн.

З огляду на викладене позивач просила суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу 23331,30грн., в рахунок відшкодування витрати на лікування 1283,49грн., з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження 571,98грн, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000грн., яку повязує з спричиненням їй тілесних ушкоджень, завданням фізичного болю і стражданнями від отриманих травм, душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї, перенесенням стресу, необхідністю відновлення фізичного здоровя, відновлення пошкодженого майна та вимушених змін у її житті і пережитих труднощах.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона 15 червня 2015 року позов задоволено частково.

Судом стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_2 23331,30грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір в сумі 243,60грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на лікування, проведення автотоварознавчого дослідження і відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому зазначав, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесених позивачем витрат на лікування, повязаних із отриманими тілесними ушкодженнями, а також дійшов помилкового висновку про відмову в відшкодуванні завданої ушкодженням здоровя, пошкодженням майна моральної шкоди та безпідставно відмовив у відшкодуванні судових витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 її доводів не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.07.2014року в 18год.30хв. на вул. Леніна біля магазину «Продуктові товари» в с. Нова Збурївка, Херсонської області ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_1 не впорався із керуванням виїхав на праве узбіччя дороги та здійснив наїзд на стоячий автомобіль GееlyМК 1.5L, реєстраційний номер НОМЕР_2, біля якого знаходилася позивач, її чоловік і донька.

Внаслідок зіткнення автомобілів, належний ОСОБА_2 автомобіль зазнав механічного пошкодження, а вона отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, у звязку з цим її завдана матеріальна та моральна шкода.

Винним у дорожньо транспортній пригоді визнано ОСОБА_3, згідно постанови Апеляційного суду Херсонської області від 19.11.2014 року.

Відповідно до договору про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному 12.12.2013 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто» ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100000грн., за шкоду заподіяну майну 50000грн.

Висновком автотоварознавчого дослідження №027/08-14, складеним 01.09.2014 року підтверджується вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у розмірі 23331,30грн.

Рішення суду в частині стягнення судом з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_2 23331,30грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди не оскаржено, а тому судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.303ЦПК України не перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення із страховика витрат на лікування, із ОСОБА_3 витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди в результаті винних дій страховика та причинно - наслідкового звязку між цим не знайшов свого підтвердження, витрати на автотоварознавче дослідження не повязані з розглядом справи, а вимоги в частині спричинення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Проте до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в оскарженій частині.

Так судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.07.2014 року в 18год.30хв. на вул. Леніна біля магазину «Продуктові товари» в с. Нова Збурївка, Херсонської області, ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_1 не впорався із керуванням виїхав на праве узбіччя дороги та здійснив наїзд на стоячий автомобіль GееlyМК 1.5L, реєстраційний номер НОМЕР_2, біля якого знаходилася позивач, її чоловік і донька.

Внаслідок зіткнення автомобілів, належний позивачці автомобіль зазнав механічного пошкодження, сума відновлювального ремонту складає 23331,30грн., а вона отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, у звязку з цим зверталася за медичною допомогою та проходила лікування.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. При цьому зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_2 в результаті дорожньо транспортної пригоди, що мали місце 13.07.2014року легких тілесних ушкоджень, висновок експерта №1498 від 19.12.2014року ( а.с 11-12).

З приводу отриманих тілесних ушкоджень і погіршенням стану здоровя ОСОБА_2 з 16.07.2014року зверталася до закладів охорони здоровя, купувала лікарські препарати, проходила діагностику і лікування у домашніх умовах, що підтверджується наданими до суду довідками лікарів невропатолога, дантиста, окуліста, травматолога, проведенням компютерної томографії голови, чеками на придбання лікарських препаратів (а.с. 13-17).

Таким чином, суд першої інстанції зазначені обставини та вимоги закону не врахував і безпідставно відмовив у стягненні на користь позивача з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» матеріальне відшкодування на лікування, що підтверджено документально відповідними медичними довідками.

Відмовляючи в стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував, вимоги передбачені статтею 23ЦК України відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З урахуванням фактичних обставини справи та наявних в матеріалах справи доказів, які відповідачами не спростовані колегія суддів вважає, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3 позивачці завдано моральну шкоду, яка повязана з отриманням тілесних ушкоджень, пошкодженням належного їй автомобіля, у душевних стражданнях, які в звязку з цим зазнала ОСОБА_2

Не правильним на думку колегії суддів, є також висновок суду, відносно того, що проведення позивачкою автотоварознавчого дослідження для визначення матеріального відшкодування, повязаного з відновлювальним ремонтом належного їй автомобіля, з метою подальшого захисту свого порушеного права не відноситься до судових витрат, які підлягають стягненню з винної особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що не врахувавши обставини, за якими позивачці спричинено матеріальну та моральну шкоду, зокрема ушкодження здоровя, пошкодження майна, душевних страждань у звязку з цим, необхідністю витрачати кошти на відновлення здоровя та майна, що створило незручності, вимушені зміни у її житті та житті членів її сімї суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому ухвалене судове рішення у оскарженій частині підлягає скасуванню з наведених вище підстав, із ухваленням нового рішення про стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_2 витрат на лікування в розмірі 1283,49грн. та відповідно до положень ч.1ст.88ЦПК України витрат по сплаті судового збору в сумі 250грн., із ОСОБА_3 судові витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 571,98грн. і в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000грн., що на думку колегії суддів відповідає характеру правопорушення, формі та ступеню вини заподіювача шкоди, а також вимогам розумності і справедливості.

На підставі викладеного, ст.ст.23,1187,1194ЦК України, керуючись ст.ст. 303,307,309,316ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 червня 2015 року в оскарженій частині скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_2 витрати на лікування в розмірі 1283,49грн. та судові витрати в сумі 250грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок матеріального відшкодування 571,98грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: