Справа № 345/331/15-ц
Провадження № 22-ц/779/944/2015
Головуючий у 1 інстанції Галущак Л. О.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Вакарук В.М.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Калуської РДА, про виселення без надання іншого житла за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

30.01.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла.

В заяві зазначив, що йому на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 і разом з ним у будинку проживає його син ОСОБА_3

Посилаючись на те, що відповідач часто завдає йому побої, влаштовує сварки та конфлікти, зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно, пошкоджує та викрадає майно, що свідчить про систематичне порушення ним правил співжиття і неможливість спільного проживання, а заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, позивач просив виселити відповідача разом з малолітньою дочкою на підставі ч.1 ст. 116 ЖК України.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вважає невірним висновок суду про відсутність доказів систематичних порушень відповідачем правил співжиття.

Зокрема, суд безпідставно не взяв до уваги факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП (вчинення насильства у сім'ї), посилаючись на те, що конфлікт між сторонами виник у громадському місці і не порушує правил співжиття.

Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідків, зокрема пояснення дільничного інспектора міліції, про систематичне порушення відповідачем правил співжиття, факт негативної його поведінки за місцем проживання та застосування до відповідача попереджень про недопустимість такої поведінки.

Посилаючись на вищенаведені обставини просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджено копією свідоцтва про право власності від 15.09.2003 року.

Разом з позивачем у будинку проживає його син ОСОБА_3 з неповнолітньою дитиною.

Встановлено, що між сторонами часто виникають суперечки та конфлікти.

Відповідно до ст. 157 ЖК членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано належних і допустимих доказів щодо таких систематичних порушень правил співжиття з боку відповідача, щодо яких були вжиті відповідні заходи попередження чи громадського впливу та які не дали позитивних результатів в розумінні положень ч.1 ст.116 ЖК України, оскільки протокол огляду місця події від 04.08.2014 року ( а.с.12-19) , висновок дільничного інспектора Калуського МВ УМВС від 11.08.2014 року (а.с.20-21), листи Калуського МВ УМВС № 14427 від 13.08.2014 р., № 14428 від 13.08.2014 р. (а.с.22,23) , лист Калуської міжрайонної прокуратури від 20.06.2014 р. № 87- 55- 14 ( а.с.24) не містять відомостей про вжиття до відповідача ОСОБА_3 офіційних попереджень щодо недопущення у подальшому порушень правил співжиття.

Довідкою Калуського МВ УМВС №4627 від 17.03.2015 року також підтверджується факт звернення позивача до відділу міліції щодо протиправної поведінки відповідача (а.с.78).

Крім того, суд дійшов до висновку, що повідомлення Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області №2157 від 06.02.2014 року, №21308 від 18.10.2013 року , № 8121 від 13.05.2014 року, № 1751 від 02.02.2015 року, довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 04.02.2015 року,03.02.2015 року, 04.02.2015 року (а.с. 26 - 28, 34-36), лише засвідчують факт звернення позивача до відділу міліції, а не офіційне повідомлення про неприпустимість вчинення протиправної поведінки відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно повідомлення Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області від 31.01.2014 року № 1734 офіційні попередження про недопустимість вчинення протиправної поведінки виносились ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а не відповідачу, ОСОБА_3 ( а.с. 25).

Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання й громадського впливу, які мають передувати виселенню винного на підставі ст. 116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до правила ст. 59 ЦПК України про допустимість доказів, факт застосування заходів запобігання та громадського впливу, що застосовуються вищезазначеними особами, повинні підтверджуватися письмовими доказами.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Крім того, до апеляційної скарги відповідач подав копію рішення Калуського районного народного суду від 24 березня 1992 року, яким розділено майно колгоспного двору між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і визнано за ОСОБА_6 та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 право на частину житлового будинку та рухоме майно.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Калуського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

І.В. Бойчук

В.І. Вакарук