У х в а л а

16 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2011 року між ним та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Гаманець»), на який позивач мав вносити кошти. За період з 12 жовтня 2011 року по 1 серпня 2014 року ОСОБА_4 на вкладний (депозитний) рахунок було внесено грошові кошти в сумі 48 450 доларів США, та з зазначеної суми коштів ОСОБА_4 отримав лише 7 000 доларів США. 8 та 13 серпня 2014 року він звернувся до банку з заявою про повернення йому в повному обсязі належних коштів у розмірі 41 450 доларів США. Однак, на вимогу позивача, вклад та проценти не повернуто. Позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 43 007 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі до суду позовної заяви становить 587 449,81 грн. В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу № 901/2011-222 від 12 жовтня 2011 року: 41 450 доларів США - борг по вкладу; 1 749,90 доларів США - борг по процентах; 6 560,08 грн. - 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» відхилено.

ПАТ «КБ «Хрещатик» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції висновку викладеному у постановах Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах статей 1058-1060 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ПАТ «КБ «Хрещатик» наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року та постанову Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 2 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вклад, зроблений вкладником чи для нього, а також проценти на суму вкладу, повинні бути повернуті вкладнику за його вимогою згідно договору та на умовах договору та з положень частин 1, 2 статті 319 та частини 2 статті 386, 525, 526, 610, 1068, ЦК України. Відповідачем було визнано факт надходження коштів та зарахування їх на рахунок позивача. Посилання відповідача на ту обставину. що кошти були видані вкладнику, спростовуються висновком експерта від 28 листопада 2014 року, у кримінальному провадженні, що підпис на заявах на видачу готівки виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постанові Верховного Суду України, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 17 червня 2015 року касаційний суд частково задовольняючи позов виходив з недоведення позивачем внесення на депозитний рахунок банку 2 154 030 грн;

- у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року містяться висновки про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 1058-1060 ЦК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін