Справа № 495/283/15-ц
Ухвала

10 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Чебан Н.В.,

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту належності спадкового майна і визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності про поділ спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищевказана цивільна справа.

09.11.2015 року до суду надійшла заява про забезпечення позову від ОСОБА_1, у якому позивач просить суд: заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до отримання ними документів про право власності на спадкове майно, перебувати та взагалі проникати на подвіря та житловий будинок № 48 по вул. Октябрська в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області та чинити дії по руйнуванню спадкового майна; призначити ОСОБА_1, відповідальну за збереження спадкового майна та передати їй під охорону, до отримання спадкоємцями свідоцтв про право власності на спадщину, спадкове майно, а саме житловий будинок № 48 по вул. Октябрська в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.119-121).

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали.

Представник відповідача, представник третіх осіб, а також треті особи проти задоволення заяви заперечували.

Суд вважає, що вищевказана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вживатися у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу спадкового майна, інші спадкоємці також вважають себе такими, що мають право на частку у спадщині, позивачем у її заяві не доведено той факт, що особи такі як ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми діями пошкоджують спадкове майно, чинять по відношенню до неї неправомірні дії направлені на спричинення шкоди спадковому майну, не обґрунтовано заявлено вимогу щодо призначення її відповідальною за збереження спадкового майна, оскільки не доведено чому саме вона повинна бути відповідальною за збереження спадкового майна.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивачем не доведено та не обґрунтовано заявлено вимоги щодо забезпечення позову, не доведено яким саме чином невжиття таких заходів може у майбутньому зробити неможливим виконання гіпотетичного рішення суду або утруднити його виконання, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення такої заяви.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту належності спадкового майна і визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності про поділ спадкового майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.В.Чебан