Справа №586/1446/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Швець І. Є.
Номер провадження 22-ц/788/19/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Русь»

на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 17 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Русь» про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 вересня 2012 року між ним та ТОВ «Агро Русь» в особі генерального директора Лещенка С.О., що діяв на підставі Статуту, укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого він як фізична особа надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених зазначеним договором.

Просив стягнути з ТОВ «Агро Русь» суму боргу 700000 грн. та 3% річних від простроченої суми за період з 02 листопада 2012 року по день постановлення судового рішення.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 17 вересня 2014 року стягнуто з ТОВ «Агро Русь» на користь ОСОБА_3 700000 грн. в рахунок сплати боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги за №7 від 01 вересня 2012 року.

Стягнуто з ТОВ «Агро Русь» на користь ОСОБА_3 39410 грн. 96 коп. в рахунок сплати трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення в зв'язку з порушенням грошового зобов'язання.

Стягнуто з ТОВ «Агро Русь» на користь держави 3654 грн. в рахунок сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро Русь», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що між сторонами склалися договірні правовідносини, зокрема укладено договір позики на умовах безоплатного користування коштами, тому стягнення 3% річних є незаконним.

Вказує, що спірні кошти позивачем не вносилися в касу товариства, але суд не задовольнив клопотання про виклик свідка, який підтвердив би цей факт.

Також безпідставно суд відмовив у задоволенні клопотань про призначення почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі або відкладення її розгляду до закінчення перевірки правоохоронними органами щодо підроблення видаткового касового ордеру.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено порушення його прав через невиконання відповідачем умов укладеного договору позики, а саме неповернення до 01 листопада 2012 року 700000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2012 року між ТОВ «Агро Русь» та ОСОБА_3 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 700000 грн. на безоплатній основі.

Строк дії договору до 01 листопада 2012 року.

Прийняття зазначеної суми відповідачем підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №80 від 01 вересня 2012 року, яка засвідчена підписами генерального директора Лещенка С.О. та печаткою товариства (а.с.8).

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували підроблення підписів Лещенка С.О. на договорі та квитанції, а також повернення грошових коштів позивачу у повному обсязі чи частково, відповідачем не надано та матеріали справи таких не містять.

Оскільки, за умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги, який фактично є безпроцентною позикою, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів до 01 листопада 2012 року, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ «Агро Русь» суми позики й 3% річних від суми невиконаного грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом умов договору про безпроцентність (безоплатність) користування позиченими коштами, а тому і відсутності підстав для стягнення 3% річних від суми боргу, не ґрунтуються на законі.

Так, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання й виступають способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги щодо не передання позивачем відповідачу коштів шляхом внесення їх до каси підприємства, тобто безгрошовістю договору, не задоволення судом клопотання про допит свідків з цього приводу.

За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги щодо незадоволення клопотання про призначення почеркознавчої судової експертизи, оскільки апеляційним судом була призначена така експертиза, проте відповідачем оплата її вартості без поважних на те причин не здійснена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Русь» відхилити.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 17 вересня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -