Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/9523/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Мінасов В.В.
№22-ц/778/4115/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року про відмову у задоволенні заяви державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ про роз'яснення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі - Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання іпотечного та кредитного договорів, скасування запису про обтяження

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду першої інстанції щодо того, яка сума в гривневому еквіваленті повинна бути стягнути з відповідачів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року (а.с.141) у задоволенні заяви державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ про роз'яснення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк, як стягувач, у своїй апеляційній скарзі (а.с.152-154) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою роз'яснити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року у цій справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників стягувача та боржників, державного виконавця, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Банку, як стягувача, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця про роз'яснення рішення суду першої інстанції у цій справі, керувався ст. ст. 209-210, 221 ЦПК України та виходив із того, що рішення суду першої інстанцій у цій справі є зрозумілим, чітким, в резолютивній частині останнього зазначений гривневий еквівалент заборгованості, що підлягає стягненню з боржників на користь Банку 550 161,62 грн., а тому підстави для роз'яснення останнього відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду від 15.05.2014 року (а.с.105-107) у цій справі позов Банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 68 830,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.09.2013 року становить 550 161,62 грн., з яких: 60 091,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.09.2013 року становить 480 307,36 грн. - кредитна заборгованість, 8 739,43 доларів США, що за курсом НБУ станом 05.09.2013 року становить 69 854,26 грн. - заборгованість по процентам, заборгованість по пені 25 088,11 грн., 3441,00 грн. сплаченого судового збору.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Оскільки рішення суду є зрозумілим, чітким та таким, що відповідає положенням ст. ст. 212-215 ЦПК України, то суд першої інстанції правильно вважав, що у задоволенні заяви державного виконавця про роз'яснення рішення суду першої інстанції у цій справі слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги Банку є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію Банку, як стягувача, яку він та представники останнього вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, доводи Банку, як апелянта, про те, що гривневий еквівалент заборгованості боржників перед Банком за договором був визначений ним у позові лише для визначення ціни позову та розміру судового збору спростовуються матеріалами цієї справи.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банк у своєму позові (а.с.1-4), та зокрема у резолютивній його частині саме з визначенням гривневого еквіваленту просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.08.2006 року в розмірі 68830,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.09.2013 року становить 550 161,62 грн., з яких: 60 091,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.09.2013 року становить 480 307,36 грн. - кредитна заборгованість, 8 739,43 доларів США, що за курсом НБУ станом 05.09.2013 року становить 69 854,26 грн. - заборгованість по процентам, заборгованість по пені 25 088,11 грн., 3441,00 грн. сплаченого судового збору.

Суд першої інстанції задовольнив ці вимоги Банку у повному обсязі своїм рішенням від 15.05.2014 року (а.с.105-107), яке набуло законної сили.

Оскільки, із зазначеним рішенням суду першої інстанції Банк погодився, в апеляційному порядку останнє не оскаржував.

Суд першої інстанції розглядав дану справу виключно в межах заявлених Банком позовних вимог, при цьому, Банк не вважав за доцільне останні змінювати чи уточнювати.

Хоча Банк мав право заявляти свої позовні вимоги у цій справі про стягнення кредитної заборгованості та заборгованості по процентам у доларах США без визначення гривневого еквіваленту.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ст. 533 ч. 1 ЦПК України).

В силу вимог ст. 553 ч. 2 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Змінився курс гривні України по відношенню до долару США станом на день виконання рішення суду боржниками, проте, це не може бути підставою для зміни розміру гривневого еквіваленту, визначеного за рішенням суду, що підлягає виконанню у примусовому порядку у цій справі, а - лише підставою для окремого позову Банку до боржників окремо від цієї справи щодо стягнення курсової різниці.

При вищевикладених обставинах, доводи Банку, як апелянта, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту - Банку, як стягувачу, у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як боржників, судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 121,80 грн. (а.с.166), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.