У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що в період з 05 липня 2006 року по 18 липня 2012 року він із ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До шлюбу у приватній власності ОСОБА_7 перебувала однокімнатна квартира АДРЕСА_1. 31 серпня 2009 року ОСОБА_7 обміняла вказану квартиру на частину будинку, а саме: АДРЕСА_2. Квартира не мала опалення, водопостачання, умов для проживання. За період проживання у шлюбі, він, за власні кошти та за кошти його батьків, власноруч зробив капітальний ремонт усієї квартири. Завдяки цим поліпшенням у період шлюбу, майно що належить відповідачу на підставі договору міни істотно збільшилося у своїй вартості, тому він просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на АДРЕСА_3 та визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано право власності за ОСОБА_6 на 1/5 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано право власності за ОСОБА_7 на 4/5 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оскільки відповідачці на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_5, загальною площею 21,7 кв. м, яка була придбана нею до реєстрації шлюбу з позивачем, а квартира розташована за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 36,7 кв. м придбана нею в період шлюбу з відповідачем на підставі договору міни від 31 серпня 2009 року, тому поділу між подружжям підлягає різниця загальної площі квартир, а саме: 36,7 - 21,7 = 15,0 кв. м, з виділенням кожному з подружжя по 7,5 кв. м, що складає 1/5 частину вказаної квартири. При цьому суди вважали, що 15 кв. м квартири АДРЕСА_7 є спільною сумісною власністю подружжя, тому на підставі ч. 1 ст. 70 СК України за ОСОБА_6 необхідно визнати право власності на 1/5 частину спірної квартири, а за ОСОБА_7 на 4/5 частин спірної квартири.

Повністю з такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2006 року, від якого мають дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

31 серпня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору міни квартир ОСОБА_7 обміняла належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_8, загальною площею 21,70 кв. м та жилою площею 11,70 кв. м на квартиру АДРЕСА_9, загальною площею 39,70 кв. м, жилою площею 30,10 кв. м.

Право власності, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 вересня 2009 року № 23773131, зареєстроване за ОСОБА_7

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_6 посилався на те, що вартість спірної квартири була значно збільшена за рахунок того, що він за свої кошти та кошти своїх батьків зробив капітальний ремонт у квартирі, у зв'язку з чим він вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 62 СК України вказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

Суд першої інстанції вирішуючи даний спір, виходив із того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили, що ремонт спірної квартири та поліпшення його технічного стану відбулося за рахунок коштів позивача та його особисті кошти.

При цьому суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив із того, що спільним майном подружжя є 15 кв. м - різниця у розмірах квартир: квартири АДРЕСА_5, загальною площею 21,7 кв. м, яка була придбана нею до реєстрації шлюбу з позивачем та квартири АДРЕСА_10, загальною площею 36,7 кв. м, придбаної нею на підставі договору міни від 31 серпня 2009 року.

Такий висновок суду є помилковим, оскільки суд не звернув уваги на те, що спірна квартира придбана ОСОБА_7 внаслідок обміну квартири АДРЕСА_11, яка належала їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 1996 року, на спірну квартиру АДРЕСА_10, у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку, що 15 кв. м спірної квартири є спільною сумісною власністю подружжя, які підлягають поділу між подружжям в рівних частках відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України.

Крім того, на порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України, суд не з`ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме не з`ясував збільшення вартості майна та істотність такого збільшення шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості спірної квартири в стані, що існував до поліпшення, та її вартості після поліпшення, та не зазначив у рішенні, що квартира істотно збільшилася у своїй вартості саме внаслідок проведення капітального ремонту, а не тенденції до загального подорожчання об'єктів нерухомості.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не виконав, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, не перевірив доводів апеляційної скарги, не зазначив конкретних обставин та фактів, що спростовують такі доводи.

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законними і обґрунтованими не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук