Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1,зацікавлена особа ОСОБА_2 відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту смерті ,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 р.ОСОБА_1звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3

В заяві зазначає,що її батько ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після початку проведення антитерористичної операції у Донецькій області,ОСОБА_3разом з дружиною ОСОБА_4переїхав до м.Запоріжжя ,де став на облік як переміщена особа.

В жовтні 2015 р.ОСОБА_3поїхав до м.Харцизська для вирішення питань,пов*язаних з утриманням житла,де 02.11.2015 р.він помер.

Даний факт підтверджений документами,які складені без урахуванням вимог чинного законодавства України та завірені печаткою Донецької народної республіки,з цих підстав заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Посилаючись на те,що на території м.Харцизськ Донецької області тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України,у тому числі до Державного реєстру актів цивільного стану громадян до закінчення антитерористичної операції на сході України,проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану ,що знаходиться за межами вказаної території,встановлення факту смерті ОСОБА_3,у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті,в позасудовий спосіб неможливо,заявник з підстав,передбачених ст.256 ч.1 п.8 ЦПК України просить суд встановити факт смерті ОСОБА_3,громадянина України,ІНФОРМАЦІЯ_2,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3,місце смерті АДРЕСА_1,яка настала 02 листопада 2015 року у віці 78 років внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності.

В судове засідання ОСОБА_1подала письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила вимоги задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з*явився з невідомої причини,викликався шляхом направлення судової повістки,що не перешкоджає розгляду заяви.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ст.234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.,заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

В свою чергу, вимогами частини ч.1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до пп.1 п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5(у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З матеріалів справи суд встановив,що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2,постійно проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 з 07.06.1977 р.,про що надана копія паспорту серія ВС 490665, виданого 01.11.2000 р.Харцизським РВ УМВС України в Донецькій області.

З 18.11.2014 р.ОСОБА_3був прийнятий на облік УПСЗН у ОСОБА_2 районі м.Запоріжжя як особа,переміщена з тимчасово окупованої території України,з 22.04.2015 р.тимчасово зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

02.11.2015 р.ОСОБА_3,перебуваючи у м.Харцизську,помер,про що вказує складене російською мовою «Врачебное свидетельство о смерти «№ 68 від 02.11.2015 р.,де зазначено,що ОСОБА_3 помер 02.11.2015 р.у віці 78 років ,причиною смерті є хронічна серцево-судинна недостатність. Свідоцтво видане лікарем ОСОБА_5 та завірене печаткою Центральної лікарні м.Харцизська Донецької народної республіки.

19.11.2015 р.ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було відмовлено ОСОБА_1В.у реєстрації смерті ОСОБА_3на підставі вказаного вище документа ,який не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи ,що вказаний вище документ складений не на офіційному бланку свідоцтва про смерть ,який встановлено як єдиний зразок на території України, та не може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті ОСОБА_3,отримати свідоцтво про смерть батька на бланку українського зразка заявник у м.Харцизську очевидно не може, необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника.

Відповідно до роз*яснень п.18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами,внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 (v0015700-98) від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту,що має юридичне значення, не замінює собою документів,що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.14 ЦПК України,рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом.

За таких обставин,заява ОСОБА_1підлягає задоволенню,оскільки вона є громадянкою України,її родинні відносини і померлим громадянином України ОСОБА_3підтверджені копією свідоцтва про народження,документ про підтвердження факту його смерті є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3має для ОСОБА_1юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права,які виникають після смерті батька.

Керуючись ст.3,14,256,257,294 ЦПК України,Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті-задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3,громадянина України,ІНФОРМАЦІЯ_2,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3,місце смерті АДРЕСА_1,яка настала 02 листопада 2015 року у віці 78 років внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення,а особами,які беруть участь у справі,але не були присутні під час проголошення рішення-у той же строк після отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко