Справа № 645/395/15-ц
Провадження № 2/645/812/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.
за участю секретаря судового засідання - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову посилалася на те, що 01 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від подружнього життя народилася донька ОСОБА_3. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим, шлюб розірвано 26 лютого 2013 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова. 21 травня 2014 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4. Відповідач - батько дитини, бачився останній раз з донькою в червні 2013 року, з цього часу ОСОБА_2 доньку не відвідує, не допомагає матеріально, її справами не цікавиться, вихованням дитини не займається. Донька повністю знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка зазначала, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки, не проявляє батьківської турботи та піклування, не цікавиться її життям, матеріально не утримує, участі у духовному, моральному, фізичному розвитку дитини не приймає, байдужий до подальшої долі дитини, тобто повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.
На підставі викладеного позивач звернулася до суду із відповідним позовом.
Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом публікації оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» № 88 (5462) від 20.05.2015 року, про причину неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним, відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення, при цьому позивачка підтвердила обставини, викладені у позові, пояснивши, що з червня 2013 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно доньки, яка мешкає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Позивачка пояснила, що саме вона протягом останніх майже двох років піклується про духовний розвиток дитини, забезпечує матеріально та морально, тоді як відповідач взагалі не переймається долею дитини.
Представник третьої особи до судового засіданні не з'явився, було подано заяву про розгляд справи у відсутності представника, посилаючись на те, що вони підтримують позовні вимоги у повному обсязі, також було надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки.
Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження НОМЕР_2, копія якого знаходиться в матеріалах справи).
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2013 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
З відповіді Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 160 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 навчається у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 160 у 1-А класі з 01.09.2014 року. Її мати постійно з'являється до школи, спілкується з вчителями з приводу виховання своєї дитини, її потреб та успіхів у навчанні, відвідує батьківські збори. Батько, ОСОБА_2, жодного разу не з'явився до школи і не бере участі у вихованні доньки.
З відповіді Харківської міської дитячої поліклініки № 15 встановлено, що ОСОБА_3 перебуває під наглядом фахівців закладу охорони здоров'я за адресою: АДРЕСА_1 з 28.08.2008 року по теперішній час. До поліклініки дівчину приводить мати - ОСОБА_1, яка присутня з донькою при відвідуванні дитини вдома медичними працівниками. Батько до поліклініки не приходив, станом здоров'я доньки у медичних працівників не цікавився. У довідці - характеристиці КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 311 ХМР зазначалося, що дитини ОСОБА_3 відвідувала даний заклад з 01.09.2010 року по 29.05.2014 року. Мати дитини приділяла багато уваги вихованню доньки, брала активну участь у житті групи та дитячого садка. Батько дитини з вихователями не спілкувався, батьківські збори не відвідував.
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у своєму висновку від 28.04.2015 року за № 225 зазначали про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3.
Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, останній свідомо ухиляється від їх виконання.
Допитані у якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, попереджені про кримінальну відповідальність, пояснили, що дійсно ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не надає матеріальної, моральної допомоги дитині, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.
Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року, передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Вислухавши позивачку, суд прийшов до висновку, що відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні малолітньої доньки не бере, байдужий до здоров'я та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям, духовним розвитком. Протягом останніх двох років без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.
Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3, тобто ухиляється від їх виконання.
Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в вихованні дитини, відповідачем суду не надано.
При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини суд враховує також інтереси дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов для її нормального розвитку.
Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Батьківські права та обов'язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов'язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав. По суті це є особлива сімейно-правова міра відповідальності по відношенню до батьків.
Відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання малолітньої дитини: не забезпечує дитині потрібного догляду та піклування, не створює їй належних умов для проживання та розвитку.
Таким чином, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдуже ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав.
Судом встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, останній свідомо ухиляється від їх виконання.
Враховуючи, що ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, тому вимоги про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини суд задовольняє і стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 23 січня 2015 року, та до досягнення дитиною повноліття.
Одночасно відповідачу роз'яснюється, що, відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 217, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Луганськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати з судового збору, сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи, до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -