У Х В А Л А

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 7 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано автомобіль марки BMW, модель 523/Е60, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину вищезазначеного транспортного засобу.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року та залишити в силі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 7 жовтня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 60, 74 СК України.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

ОСОБА_4 пропущено строк подання заяви про перегляд, однак заявник ставить питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску.

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, що стверджується наявними у заяві доводами.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, виходив із відсутності доказів того, що позивач приймав участь у придбані спірного автомобіля. Крім того, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу було подано після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості та початку його виконання в примусовому порядку, що може свідчити про намагання сторін шляхом подачі позову про поділ майна ухилитися від виконання зобов'язань.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності, оскільки був придбаний під час проживання однією сім'єю. Відчуження такого майна, зокрема укладення договору купівлі-продажу, без нотаріально завіреної згоди позивача є порушення вимог статті 369 ЦК України та відповідно, підставою для визнання такого правочину недійсним.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 липня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що у результаті придбання подружжям автомобіля у кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що спірні квартири та автомобіль є спільною власністю колишнього подружжя, спільне проживання сторін в квартирі як і розподіл між сторонами в натурі автомобіля без втрати його цільового призначення є неможливим, тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про припинення права спільної частикової власності сторін на спірні квартиру та автомобіль, виділення у власність особі однокімнатної квартири та у власність спадкоємцям другого із подружжя по Ѕ ідеальній частці автомобіля, зі стягненням на користь останніх компенсації різниці вартості їх часток у праві спільної часткової власності.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що позивачкою надано достатньо доказів, які підтверджують факт спільного проживання сторін однією сім'єю, тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю, яке підлягає поділу.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що встановивши факт проживання однією сім'єю, суди правильно визнали житловий будинок та земельну ділянку об'єктом спільної власності подружжя. Разом з тим, визнаючи спірний будинок та земельну ділянку об'єктом спільної сумісної власності та визнаючи іншим позивачем право власності на 1/3 частини вказаного нерухомого майна, суди керуючись частиною четвертою статті 368 ЦК України виходили з того, що майно було придбано в результаті спільної праці і за спільні грошові кошти членів сім'ї.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись частиною четвертою статті 356, статтею 360 ЦПК України колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та поділ майна про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко