У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич-95», про стягнення заборгованості за договорами поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_7, подану її представником ОСОБА_10, на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договорами поруки від 6 серпня 2008 року, які були укладені для забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич-95» (далі - ТОВ «Славутич-95») за кредитним договором від 6 серпня 2008 року № 7.6-39, у загальному розмірі 2 870 852,13 доларів США та 1 827 877 грн 46 коп. Позивач посилався на те, що ТОВ «Славутич-95» порушило взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо повернення основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 2 600 000 доларів США та сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому поручителі несуть солідарну відповідальність з боржником.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2011 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за договорами поруки у загальному розмірі 2 870 852 доларів США та 1 827 877 грн 46 коп., з яких: 2 600 000 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту; 270 852,13 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 651 326 грн 30 коп. - заборгованість з пені за порушення строків сплати кредиту; 176 551 грн 16 коп. - заборгованість з пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2014 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «ПУМБ». Стягнуто з ОСОБА_7 за договором поруки № 7.6-39/П-1 від 6 серпня 2008 року, з ОСОБА_9 за договором поруки № 7.6-39/П-1 від 6 серпня 2008 року (у солідарному порядку з кожного, з ТОВ «Славутич-95», згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 22 грудня 2009 року) на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у загальному розмірі 2 870 852 доларів США та 1 827 877 грн 46 коп., з яких: 2 600 000 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту; 270 852,13 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 651 326 грн 30 коп. - заборгованість з пені за порушення строків сплати кредиту; 176 551 грн 16 коп. - заборгованість з пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом. Вирішено питання про судові витрати. У позові ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, поданої її представником ОСОБА_10, порушується питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 6 серпня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Славутич-95» було укладено кредитний договір № 7.6-39, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 2 600 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути його у строк до 6 серпня 2010 року (поетапно, починаючи з 6 травня 2010 року до 6 серпня 2010 року), та щомісячно сплачувати проценти із розрахунку 13,2% річних, а у разі невиконання чи неналежного виконання окремих зобов'язань зі збільшеннями на 2% річних.

У цей же день, у забезпечення виконання ТОВ «Славутич-95» зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_7, ОСОБА_11 і ОСОБА_8 були укладені договори поруки № 7.6-39/П-1, № 7.6-39/П-2 та № 7.6-39/П-3.

Відповідно до вищезазначених договорів ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 поручилися перед позивачем за виконання ТОВ «Славутич-95» усіх його зобов'язань за кредитним договором.

Судами встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши ТОВ «Славутич-95» обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі.

Однак ТОВ «Славутич-95» не виконало своїх договірних зобов'язань з повернення основної суми заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з цим утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2009 року становила 2 870 852, 13 доларів США та 1 827 877 грн 46 коп., з яких: 2 600 000 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 270 852,13 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 651 326 грн 30 коп. - пеня за порушення строків сплати кредиту, 176 551 грн 16 коп. - пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом.

23 квітня 2009 року позивач направив на адресу ТОВ «Славутич-95» вимогу про виконання зобов'язань за кредитним договором та сплату заборгованості, яка залишилася невиконаною.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Пунктами 1.2 договорів поруки від 6 серпня 2008 року передбачено, що поручителі відповідають перед позивачем за виконання зобов'язань ТОВ «Славутич-95» в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, відсотків, комісій, неустойки.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про підставність й обґрунтованість заявлених ПАТ «ПУМБ» позовних вимог та наявності підстав для солідарного стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором № 7.6-39 від 6 серпня 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд послався на положення ч. 3 ст. 554 ЦК України, якою передбачено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи із цієї норми закону, суд зробив висновок, що в даному випадку поручителі не давали поруку спільно, а несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем за невиконання зобов'язання боржника не разом, а кожний окремо з боржником, відповідно до змісту укладених договорів поруки. Разом з цим, суд визнав позовні вимоги пред'явлені до ОСОБА_8 такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останні не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Однак такі висновки судів слід визнати передчасними з огляду на наступне.

Заперечуючи проти стягнутої суми заборгованості у розмірі 2 870 852 доларів США та 1 827 877 грн 46 коп. заявник ОСОБА_7 посилається на те, що крім договору поруки № 7.6-39/П-1 від 6 серпня 2008 року, між нею та позивачем у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 6 серпня 2008 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 665,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,1775 га, за цією ж адресою, що належать іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності. У травні 2010 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_12 із заявою про вчинення виконавчого напису. 12 травня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_12 вчинено виконавчий напис за № 3207 про звернення стягнення на вказане вище іпотечне майно.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Враховуючи зазначене, суди розглядаючи справу, у порушення ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України належним чином не перевірили всіх обставин у справі, зокрема, не дослідили, чи реалізовано предмет іпотеки; яка сума від реалізації предмета іпотеки була зарахована на погашення заборгованості за кредитним договором від 6 серпня 2008 року та не з'ясували, яка фактично сума заборгованості залишилася не погашеною. З урахуванням цього суди дійшли до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову саме в такому розмірі.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і, ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення цих судових інстанцій в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_7, підлягають скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті частині - судові рішення не оскаржені, тому не є предметом перегляду, відповідно до ст. 335 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану її представником ОСОБА_10, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2011 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2014 року скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_7, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко

Т.О. Писана

Г.В. Юровська