АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22ц/796/6081/15 Головуючий у 1 інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015року м.Київ

колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним картковим договором б/н від 3.02.2007т року, у сумі 13.213 грн.66 коп., яка утворилась станом на 31.10.2013 року.

Зазначав, що відповідач отримав кредитні кошти у сумі 2.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак свої зобов»язання з погашення кредиту не виконує, у зв»язку з чим банк звернуся до суду з цим позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року у позові відмовлено за пропуском трирічного строку позовної давності /а.с.114-117/.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Скаржник послався на те, що, згідно п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін.

Отже, вважаючи, що жодна зі сторін по закінченні 12 місяців чинності договору, а також і в подальшому, не ініціювала питання припинення договірних відносин, тому цей договір, на думку банку, є чинним і на цей час.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст.305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 3.02.2007 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ»Приватбанк» з заявою на відкриття гривневого карткового рахунку та обслуговування кредитної картки. Указана заява позивача є підтвердженням виникнення між сторонами кредитних відносин на основі карткового рахунку у вигляді встановленого кредитного ліміту, отриманого позивачем у сумі 2.000 грн. терміном на один рік під 36% річних на залишок заборгованості за кредитом.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ«Приватбанк» виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають в тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач не виконував свої договірні зобов»язання з погашення кредиту, за розрахунком позивача, за позичальником, станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість у загальній сумі 13.213 грн.66 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту, у сумі 4.369 грн.39 коп.; заборгованості за відсотками у сумі 4.581 грн.85 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом та штрафи, передбачені п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг; штрафу (фіксована частина), у сумі 500 грн. та штрафу за процентногю складовою, у сумі 605 грн.41 коп.

Встановлено, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі у позові.

Із доводів позивача слідує, що у своїх розрахунках він посилається на Умови та Правила надання банківських послуг, за підписом голови Правління ПАТ КБ»Приватбанк». Однкак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 указаний внутрібанківський документ без номера і дати не підписував, а тому, колегія суддів вважає безпідставним посилання на ці Умови і Правила надання банківських послуг, як на складову частину спірного кредитного договору.

В тому числі, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання позивача на п.9.12. зазначених Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якого, якщо протягом терміну дії договору жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Це може означати лише те, що позивач мав право пред»явити до відповідача вимоги про стягнення кредитного боргу лише в межах трирічного строку позовної давності, передбаченої ст.256 ЦК України, тобто, з часу припинення дії договору - січень 2009 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено с тороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Доводів того, що спірний договір був пролонгований, позивачем суду не надано, а посилання на п.9.12. Умови та Правила надання банківськи послуг, з вище зазначених підстав, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги.

Із матеріалів справи слідує, що строк дії кредитного договору визначений сторонами у заяві позивача, яка є одночасно кредитним договором, тобто, з 3.02.2007 року по січень 2009 року, що відображено також і у платіженій картці.

Оскільки банк звернувся до суду з цим позовом лише 15.11.2013 року, зазначене свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за захистом свого порушеного права, у зв»язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-14цс14, та від 6.11.2013 року у справі №6-116цс13, які, згідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковими для судів.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції винесене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді