Провадження №2/748/35/15
Єдиний унікальний № 748/3392/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової С.П.

при секретарі Гримайло Л.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Кошівка в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за ним право власності на житловий будинок з прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, він позбавлений можливості оформити спадщину на своє ім'я.

В ході судового розгляду, ухвалою суду, було залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, яка є рідною сестрою позивача і спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2

Позивач в судовому засідання позов визнав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що його батько ОСОБА_2 у сімдесятих роках закінчив будівництво спірного будинку, а через два - три роки після цього, почав до будинку будувати прибудову А2-1, але за життя будівництво прибудови не закінчив. Спадщину після смерті батька прийняв тільки він. Його рідна сестра ОСОБА_3 на спадщину після смерті батька не претендує і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. А їх мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що надав копію свідоцтва про смерть.

Відповідач - територіальна громада села Кошівка в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району свого представника в судове засідання не забезпечив, надав лист про розгляд справи у відсутності їх представника, свою позицію щодо позову не виклав (а.с.36).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає ( а.с.49).

Представник третьої особи - Чернігівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про свою згоду на участь у справі не заявив, а тому відповідно до ст.36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року (№ 6-54цс12), прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, в якій зазначено, що відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об»єкт нерухомого майна, збудований до набрання зазначеним Законом чинності, не породжує в особи цього права, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради № 03-08/516 від 10.11.2014 року, згідно записів погосподарських книг сільської ради за 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982,1983-1985,1986-1990,1991-1995,1996-2000,2001-2005,2006-2010,2011-2015 роки, житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований за ОСОБА_2 по день його смерті.

Отже, запис в погосподарській книзі за 1974 -1976 роки підтверджував набуття ОСОБА_2 права приватної власності у 1974 році на житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Новобілоуської сільської ради №03-08/40 від 11.02.2015 року, земельна ділянка за вказаною вище адресою, належала на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акта серії ІІ-ЧН №035064 від 20.03.1996 року ( а.с.53-54).

З довідки за № 11 від 19.01.2015 року вбачається, що право власності на будинок по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 в Комунальному підприємстві "Чернігівське районе бюро технічної інвентаризації" не зареєстровав (а.с.33).

Як вбачається з технічної документації на а.с.4-8, рік забудови спірного житлового будинку - 1973. Житловий будинок А-1, який складається з кухні 1-1 площею 13,2 кв.м., кімнати 1-2 площею 15,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 22,0 кв.м., кімнати 1-4 площею 21,9 кв.м., а всього - 72,4 кв.м. має 100 % готовності, а прибудова до даного будинку А2-1, яка складається з необладнаних приміщень: І площею 20,2 кв.м., ІІ площею 15,5 кв.м., ІІІ площею 7,8 кв.м., а всього - 43,5 кв.м. має 73% готовності. Запис про самовільне будівництво в технічній документації відсутня. Вартість прибудови А2-1 становить 88928 грн.

Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Факт будівництва ОСОБА_2 вказаного вище житлового будинку А-1 та прибудови до нього А2-1 не оспорюється в суді.

Таким чином, ОСОБА_2 за життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що позначений в технічному паспорті А-1 та складається з кухні 1-1 площею 13,2 кв.м., кімнати 1-2 площею 15,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 22,0 кв.м., кімнати 1-4 площею 21,9 кв.м., а всього - 72,4 кв.м. і має 100 % готовності та господарські будівлі до нього, а також право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до даного будинку, що позначена в технічному паспорті А2-1, яка складається з необладнаних приміщень: І площею 20,2 кв.м., ІІ площею 15,5 кв.м., ІІІ площею 7,8 кв.м., а всього - 43,5 кв.м. і має 73% готовності.

Відповідно до ст.ст. 181,186 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об»єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Річ, призначена для обслуговування іншої ( головної) речі і пов»язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 „ Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", різні господарські будівлі ( літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Вищенаведені норми вказують, що побудовані ОСОБА_2 господарські будівлі, які зазначені в технічному паспорті, є приналежністю житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Після смерті ОСОБА_2, спадщину за законом прийняв його син ОСОБА_1, за заявою якого в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 160/2014.(а.с.35).

Відповідно до приписів ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №7 від 30.05.2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування", роз»яснив, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, необхідно визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що позначений в технічному паспорті літерою А-1 та складається з кухні 1-1 площею 13,2 кв.м., кімнати 1-2 площею 15,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 22,0 кв.м., кімнати 1-4 площею 21,9 кв.м., а всього - 72,4 кв.м. та господарські будівлі до нього, а також права та обов»язки забудовника на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до даного будинку, що позначена в технічному паспорті літерою А2-1, яка складається з необладнаних приміщень: І площею 20,2 кв.м., ІІ площею 15,5 кв.м., ІІІ площею 7,8 кв.м., а всього - 43,5 кв.м., та право власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва даної прибудови, на суму 88928 грн.

Відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок на ім»я спадкодавця ОСОБА_2 унеможливлює реалізацію спадкоємцем ОСОБА_1 законного права, окрім як в судовому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 187, 331, 1261, 1269,1270 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади села Кошівка в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1, який складається з приміщень: 1-1 площею 13,2 кв.м, 1-2 площею 15,3 кв.м, 1-3 площею 22,0 кв.м, 1-4 площею 21,9 кв.м, а всього 72,4 кв.м., з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов"язки забудовника на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови А2-1 до житлового будинку за адресою: по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва прибудови А2-1 до житлового будинку по АДРЕСА_1, яка має загальну площу недобудованих приміщень 43,3 кв.м., готовністю 73%, на суму 88928 (вісімдесят вісім тисяч дев»ятсот двадцять вісім) грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.П. Меженнікова