Справа № 369/9112/14-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6089/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 42 18.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області, третя особа: Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області від 15 травня 1978 року, сім'ї позивача з чотирьох осіб була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. З 2004 року за вказаною адресою зареєстрована її внучка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у січні 2014 року виїхала зі спірної квартири, забрала свої речі і до теперішнього часу фактично проживає у співмешканця в АДРЕСА_3, витрати на утримання квартири не несе.

Оскільки ОСОБА_3 до теперішнього часу зареєстрована у зазначеній квартирі, перешкоджає їй належним чином користуватися житлом, так як вона сплачує комунальні послуги за всіх зареєстрованих у квартирі осіб, в тому числі і за відповідача, яка фактично не проживає в ній, і їй з цієї причини як дитині війни та ветерану праці не надається субсидія на сплату комунальних послуг, просила визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивачка ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що після зняття відповідачки реєстрації за спірною адресою за заочним рішенням суду від 01.10.2014р., вона взагалі житлом не цікавилась, не брала участі в його утриманні, сплаті комунальних послуг. Вважає також помилковими висновки суду першої інстанції про те, що наявність майна відповідача у спірному житловому приміщенні або наявність інтересу до нього є підставою для продовження шестимісячного строку, протягом якого зберігається житло за тимчасово відсутнім наймачем.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційного суду, заслухавши пояснення сторін - учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області № 250/5 від 15 травня 1978 року ОСОБА_2 на сім'ю з чотирьох чоловік (ОСОБА_2, чоловік: ОСОБА_5, сини: ОСОБА_3, та ОСОБА_6) було видано 06 червня 1978 року ордер № 012343 на вселення у трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є основним наймачем квартири АДРЕСА_1

3 червня 2004 року за вказаною адресою була зареєстрована в якості члена сім'ї внучка позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі без поважних причин із січня 2014 року по вересень 2014 року, тобто понад установлений ст. 71 УРСР України термін, а тому є такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду достатніх доказів в обгрунтування позовних вимог, встановивши при цьому, що відповідачка ОСОБА_3 хоча і добровільно залишила спірне приміщення, разом з тим усіх речей своїх не забрала, час від часу в квартирі ночувала, постійно проживати немає можливості з поважних причин, оскільки у її бабусі склались неприязні стосунки з її співмешканцем ОСОБА_7, від якого вона на даний час вагітна.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та грунтуються на вимогах чинного законодавства.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року за № 2, у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому у відповідності п.1 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України наймач або член його сім'ї втрачає право користування жилим приміщенням якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо).

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_3 зазначала, що не мала наміру залишати спірне житло, періодично приходила в квартиру, ночувала там, там знаходяться її особисті речі (верхній та нижній одяг, м'які іграшки, кухонний посуд). З дня смерті батька і до його похорон вона проживала в спірній квартирі, ночувала там. Причиною, з якої вона змушена була тимчасово покинути спірне житло, стало те, що бабуся не одобрювала її відносин з ОСОБА_7, який почав проживати з ними разом. В зв'язку з цим між ними часто стали виникати суперечки. Щоб їх уникнути, вони тимчасово виїхали.

Суд першої інстанції належним чином перевірив зазначені обставини, які не були спростовані позивачем, та дійшов вірного висновку про поважність причин відсутності відповідача в спірній квартирі, правильно встановивши, що ОСОБА_3 не мала наміру покидати квартиру, не втрачала до неї інтерес, оскільки іншого житла не має та чекає народження дитини.

При цьому, місцевий суд дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам, зокрема актам обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян, складеним депутатом Вишневої міської ради, а також показам свідків, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які не містять інформації про причини не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: