Справа № 183/5762/15
№ 2/183/3210/15
10 грудня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
02 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 1015/1 (надалі Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 605 000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму кредиту, виплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 21,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2018 року.
У відповідності до пункту 1.5 Кредитного договору відповідач зобовязався щомісяця, до останнього числа місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2 521,00 грн., починаючи з серпня 2008 року, та сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом.
В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, загальна сума заборгованості станом на 17 листопада 2014 року становить 1 209 114,64 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 602 479,00 грн.; заборгованість за відсотками 411 363,30 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту 195 272,34 грн.
Посилаючись на ст.ст. 33, 34, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просило суд:
-передати предмети іпотеки, у відповідності до статті 34 Закону України «Про іпотеку» в управління Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України»;
-стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати з проведення оцінки майна в розмірі 4 000 грн.;
-стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 932,00 грн.
В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню, з наступного.
Згідно до статті 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.
Згідно до статті 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.
Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 1015/1 (надалі Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 605 000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму кредиту, виплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 21,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2018 року.
У відповідності до пункту 1.5 Кредитного договору відповідач зобовязався щомісяця, до останнього числа місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2 521,00 грн., починаючи з серпня 2008 року, та сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, загальна сума заборгованості станом на 17 листопада 2014 року становить 1 209 114,64 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 602 479,00 грн.; заборгованість за відсотками 411 363,30 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту 195 272,34 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору кредиту, прострочив повернення чергової частини позики, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
01 грудня 2014 року ОСОБА_1 направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, та попереджено, що в разі непогашення заборгованості, Банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, але, відповідачем вимога не задоволена.
У відповідності до статті 39 ЦК України, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:
-загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
-опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
-заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
-спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;
-пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;
-початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Судом встановлено, що за проведення оцінки нерухомого майна позивачем понесені витрати в сумі 4 000,00 грн.
У відповідності до статті 43 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом.
В звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими.
На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 932,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 11,16, 610, 526, 590, 1050, 1054 ЦК України, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.
Передати предмети іпотеки, а саме:
які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Калініна, будинок № 10, що є власністю ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, в управління Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України».
Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати з проведення оцінки майна в розмірі 4 000 грн.;
Сстягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 932,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.І. Городецький