АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Тичкової О.Ю..,

Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства , третя особа -Попов Ігор Михайлович про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності , відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

12 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ директора заводу "Тора" ХДАВП № 6/Д від 15 вересня 2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності , стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. , а також винести окрему ухвалу стосовно посадових осіб заводу "Тора" ХДАВП за грубе порушення трудового законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила , що на підставі наказу директора заводу "Тора" ХДАВП № 6/Д від 15 вересня 2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогул.

Але позивач вважає зазначений наказ незаконним , оскільки будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було , оголошення догани є наслідком неприязнених стосунків між нею та керівництвом заводу.

Згідно наказу директора заводу "ТОРА" № 228 від 10.09.2014 року , який було видано на виконання наказу ХДАВП № 601 від 10.09.20014 року група робітників заводу "ТОРА" ХДАВП з їх згоди була тимчасово переведена з 15.09.2014 року в підрозділи ХДАВП для виконання робіт.

Позивач відразу висловила свою незгоду на таке переведення про що зазначила у своїй пояснювальній записці , а тому 15 вересня 2014 року з'явилась до свого місця роботи на заводі "ТОРА" , де виконала денне завдання , що унеможливлює факт прогулу.

Позивач також вважає , що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди , яка полягає в методичному та повсякденному тиску з боку керівництва заводу , в результаті чого у позивача погіршився стан здоров'я , вона була змушена звернутись до лікарів. Крім того , оголошення догани є плямою на репутації позивача як сумлінного працівника.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора заводу "Тора" ХДАВІІ № 6/Д віл 15.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині визнання прогулом 15 вересня 2014року комплектувальника ОСОБА_3. Вирішено питання щодо судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , а рішення зміненню виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що наказом № 601 від 10.09.2014 року переміщено ОСОБА_3 з урахуванням її спеціалізації та кваліфікації з заводу " ТОРА" , який є відокремленим підрозділом ХДАВІІ , в підрозділ ХДАВІІ -цех 028 , який знаходиться в той же місцевості ( м.Харків).

Оскільки наказ передбачає переміщення, а не переведення позивача , то даний наказ щодо переміщення позивача з одного місця роботи на друге відповідає вимогам ст. 32 КЗпП України . Наказ № 6/д від 15.09.2014року про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача прийнято у зв'язку з невиконанням останньою наказу директора за № 601 від 10 .09. 2014 року. Позивачем дотримано передбачений ст.ст. 148-149 КЗпП України строк та порядок застосування дисциплінарного стягнення , обрано найменш суворий вид дисциплінарного стягнення , а тому суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання цього наказу незаконним та скасування цього наказу в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Але з даними висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується , виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі , організації на інше робоче місце , в інший структурний підрозділ у тій же місцевості , доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади , обумовленої трудовим договором.

З матеріалів справи вбачається , що наказом № 601 від 10.09.2014 року переміщено

ОСОБА_3 з урахуванням її спеціалізації та кваліфікації з заводу " ТОРА" , який є відокремленим підрозділом ХДАВП , в підрозділ ХДАВП- цех №028(а:с.63-651).

Даний наказ ( пункт другий- а с.63), не передбачає згоди робітників на переміщення для їх роботи в інший підрозділ ХДАВІІ , а тому посилання позивача на те , що наказ передбачав згоду працівників на переміщення спростовується вищевказаними матеріалами справи.

У виконання наказу № 601 від 10.09.2014 року директором заводу "ТОРА" було прийнято наказ № 228 від 10.09.2014 року " Про направлення на ХДАВП групи працівників заводу "ТОРА" ХДАВП" , згідно якого позивача ОСОБА_3 переміщено з 15.09.2014 року по 15.11.2014 року з заводу "ТОРА" ХДАВП у підрозділ ХДАВП з п'ятиденним робочим тижднем.(а.с.5-7).

Згідно Статуту ХДАВП( розділ 1 , п.1.5- до складу підприємства входять такі відокремлені підрозділи - Завод з технічного обслуговування та ремонту авіаційної техніки ХДАВП - завод " ТОРА" ХДАВП: 61031, м.Харків, вул. Ромашкіна , 5.

Таким чином , судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що в даному випадку було переміщення робітників з одного підрозділу ХДАВП в інший підрозділ в тієї ж місцевості з урахуванням спеціальності та кваліфікації , що є переміщенням , а не переведенням , а тому відповідно до вимог ст. 32 ч.2 КЗпП України таке переміщення не потребує згоди робітника.

Але визнавши наказ № 6/д від 15.09.2014року про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача законним , суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 3 ст. 32 КЗпП України, згідно якої у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю , кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці , пільг , режиму роботи , встановлення або скасування неповного робочого часу , суміщення професій , зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Суд першої інстанції не перевірив режим роботи позивача до прийняття наказів № 601 та 228 від 10.09.2014 року про переміщення робітників та режим роботи на новому місці роботи .

Як вбачається з наказу № 68 від 16 квітня 2014 року на заводі встановлено триденний робочий тиждень з 01.07.2014 року по 31.12.2014 рік. . Згідно п. 3 наказу № 228 від 10.09. 2014 року ( а.с.6) переміщеним працівникам, в т.ч. і ОСОБА_3 , встановлено п'ятиденний робочий тиждень.

Таким чином , наказом № 228 від 10.09.2014 року , який було прийнято у виконання наказу № 601 від 10.09.2014 року, внесено зміни в організації праці на підприємстві шляхом змінення істотних умов праці , а саме : скасовано неповний робочий час (тиждень) . Таке переміщення працівників допускається лише за умови повідомлення останніх не пізніше ніж за два місяці.

З матеріалів справи вбачається , що накази( №601 та 228 ) про переміщення працівників прийнято 10.09. 2014 року , з наказом № 228 працівників ознайомлено 10.09.2014 року ( а.с.73) . Пунктом 2 останнього наказу передбачено переміщення працівників з 15.09.2014 року ( а.с.6) , тобто через 5 днів після ознайомлення.

Таким чином , при переміщенні позивача відповідачем було порушено порядок , а саме : попередження про переміщення за 2 місяці, що є порушенням вимог трудового законодавства.

Оскільки накази №601 та 228 від 10.09.2014 року про переміщення працівників прийняті з порушенням норм КЗпП України , то притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання цих наказів є безпідставним.

На підставі наведеного , судова колегія вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання незаконним наказу директора заводу "Тора" ХДАВП № 6/Д від 15 вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності підлягають задоволенню.

Що стосується визнання незаконним наказу № 6/д від 15.09.2014року " Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині визнання 15.09.2014 року ОСОБА_3 прогулом , то судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність цього наказу в частині прогулу 15.09.2014 року відносно ОСОБА_3, оскільки матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що остання працювала в цей день протягом 8 годин та отримала премію.

Щодо позовних вимог про скасування наказу № 6/д від 15.09.2014 року " Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відносно ОСОБА_3, то судова колегія судова колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих позовних вимог , оскільки це не відноситься до компетенції суду. Суди не повинні покладати на себе обов'язки , які відносяться до компетенції інших органів. Накази приймаються на підприємствах , установах , організаціях власником або уповноваженим ним органом і саме до компетенції цих органів відноситься їх скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів заподіяння їй з боку відповідача моральної шкоди.

Але з таким висновком суду погодитись не можна , виходячи з наступного. Відповідно до вимог н.1 ст.237-ІКЗпІІ України, працівникові проводиться відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " роз'яснено , що судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення , невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо ) , яке призвело до його моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обов язок по відшкодуванню моральної( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності , виду діяльності чи галузевої належності.

Отже , у даних правовідносинах діє презумпція завдання шкоди і саме роботодавець повинен довести відсутність вини у завданні шкоди працівнику.

Матеріали справи не містять доказів відсутності вини відповідача у завданні позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди , а тому судова колегія вважає за необхідне в цієї частині рішення суду скасувати , позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, , враховуючи засади розумності , виваженості та справедливості , стягнути з ХДАВП на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " , ст.ст. 32, 147, 149 , 237-1 КЗпП України, ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року змінити .

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ директора заводу по технічному обслуговуванню та ремонту авіаційної техніки "Тора" Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Попова Ігоря Михайловича №6/Д від 15 вересня 2014 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани комплектувальника ОСОБА_3.

У задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу директора заводу по технічному обслуговуванню та ремонту авіаційної техніки "Тора" Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Попова Ігоря Михайловича № 6/Д від 15 вересня 2014 року " Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відносно ОСОБА_3 відмовити.

В частині визнання незаконним наказу директора заводу по технічному обслуговуванню та ремонту авіаційної техніки "Тора" Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Попова І.М. № 6/Д від 15 вересня 2014 року " Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині визнання прогулом 15 вересня 2014 року комплектувальника ОСОБА_3 та судових витрат рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500( п'ятьсот) грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :