Номер провадження: 22-ц/785/6446/15
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Мартинової К.П.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Юрченко Ірина Петрівна, про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2015 року,

встановила:

У грудні 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним уточненим у жовтні 2014 р. позовом, в якому остаточно просив визнати недійним: 1) довіреність, посвідчену 18.01.2013 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. за реєстровим № 18, видану від його імені на користь ОСОБА_8; 2) укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір дарування 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, посвідчений 25.01.2013 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П., зареєстрований у реєстрі за № 24.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1986 р. він набув право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 (далі - Домоволодіння). Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеському міському бюро технічного інвентаризації. Отримавши 29.11.2013 р. витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він дізнався, що на підставі договору дарування від 25.01.2013 р. власником домоволодіння є ОСОБА_5 Договір дарування від його імені підписала ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. 18.01.2013 р. за реєстровим № 18, видану від його імені на користь ОСОБА_8 Вказана довіреність є недійсною, оскільки в ній вказані не його дата народження, податковий номер, серія та номер паспорту. У наданому приватному нотаріусу паспорті наявна фотокартка іншої особи, відсутній штамп про розірвання шлюбу. Оскільки договір дарування спірного домоволодіння укладено довірителем на підставі недійсної довіреності, тому цей договір також є недійсним.

Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача надав суду заяву про підтримку позову в повному обсязі, з проханням розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 р. позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі. Визнано недійсними: 1) довіреність, посвідчену 18.01.2013 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. за реєстровим № 18, видану від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8; 2) укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір дарування 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, посвідчений 25.01.2013 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П., зареєстрований у реєстрі за № 24. Встановлено порядок виконання рішення, за яким воно є підставою для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на 23/100 ч. спірного домоволодіння.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 р. заяву ОСОБА_5 від 20.04.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в позові. Посилається на те, що заочне рішення ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_9, представник апелянта, в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити, заочне рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що заочне рішення від 24.03.2015 р. є законним та обґрунтованим. Доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки у наданій приватному нотаріусу при посвідчені договору дарування від 25.01.2013 р. довіреності на ім'я ОСОБА_8 невірно вказано його рік народження, податковий номер, серія та номер паспорту. В наданому нотаріусу паспорті, під час посвідчення довіреності від 18.01.2013 р., наявна не його фотокартка, а фотокартка іншої особи.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в запереченнях на апеляційну скаргу. Додатково пояснили, що на даний час порушено кримінальне провадження з приводу підробок при нотаріальному посвідченні спірної довіреності від 18.01.2013 р.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_4 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки на момент вчинення оспорюваних правочинів з видачі довіреності та дарування частини домоволодіння не було додержано вимог, передбачених ст. 203 ЦК України (а. с. 182 - 185).

Однак, колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визнання недійсною довіреності, посвідченої 18.01.2013 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. за реєстровим № 18, виданої від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8, вимогам діючого законодавства не відповідає. Погодитися з цим висновком суду не можна. Цього висновку суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України) процесуального (ст. ст. 3, 10, 11, 30 ЦПК України) права. Доводи апелянта щодо відсутності підстав для задоволення цих позовних вимог є частково обґрунтованими.

Виходячи з вимог, передбачених ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України та ст. ст. 3, 10, 11, 30 ЦПК України, тільки позивачу належить право з визначення відповідача, підстав та предмету позову.

Заявляючи вимогу про визнання недійсною спірної довіреності від 18.01.2013 р., ОСОБА_4 в уточненому позові (а. с. 124 - 127) відповідачем вказав ОСОБА_5, яка є обдарованою за спірним договором дарування від 25.01.2013 р. (а. с. 136 - 137).

Із наявних у справі примірників спірної довіреності від 18.01.2013 р. (а. с. 42 - 42 зворотна сторона, 53 - 56, 109 - 109 зворотна сторона, 132 - 133) вбачається, що вона видана від імені позивача на ім'я ОСОБА_8, яка до участі у справі у якості відповідача залучена не була.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не звернув уваги на склад сторін по вимогам з визнання недійсною спірної довіреності. У порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій не роз'яснив позивачу його права пред'явлення вимог до ОСОБА_8, не вирішив питання щодо залучення останньої до участі у справі у якості відповідача. Апеляційний суд в силу положень, передбачених ст. 303 ЦПК України, позбавлений можливостей щодо залучення до участі у справі ОСОБА_8 у якості відповідача.

За вищевказаних обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсною спірної довіреності від 18.01.2013 р. необхідно відмовити.

Разом з тим, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог з визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору дарування 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, посвідченого 25.01.2013 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П., зареєстрованого у реєстрі за № 24. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 202, 203, 204, 215, 216, 237, 244, 717, 1000, 1007 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.1986 р. ОСОБА_4 придбав 13/100 ч. домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 Вказаний договір було зареєстровано в ОМБТІ 16.01.1987 р. (а. с. 14 - 15 зворотна сторона).

28.12.2012 р. ОСОБА_4 виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на 23/100 ч. домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с. 170). Цього ж дня останньому було видано відповідний витяг про державну реєстрацію прав на частину вищевказаного домоволодіння (а. с. 171).

18.01.2013 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. за реєстровим № 18 посвідчила довіреність від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_8 Згідно довіреності ОСОБА_8 надано повноваження з управління та розпорядження належним ОСОБА_4 майном, у тому числі, житловим будинком з господарчими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зокрема, подарувати вказаний житловий будинок ОСОБА_5 (а. с. 42 - 42 зворотна сторона, 53 - 56, 109 - 109 зворотна сторона, 132 - 133).

25.01.2013 р. ОСОБА_8, діючи від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності від 18.01.2013 р., уклала договір дарування (а. с. 136 - 137), за яким ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 23/100 ч. домоволодіння по АДРЕСА_1.

Між сторонами по справі склалися правовідносини щодо дарування нерухомого майна.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За правилами, передбаченими ст. ст. 237, 244, 1000, 1007 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Пунктом 2.5 Гл. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., у тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові, місце проживання представника і особи, яку представляють. У довіреностях на вчинення правочинів щодо розпорядження майном, також зазначається реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків.

Із наявних у справі примірників посвідченої 18.01.2013 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. за реєстровим № 18 довіреності від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_8, вбачається, що у ній вказані відомості відносно ОСОБА_4, які не відповідають дійсності: 1) дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1. замість вірної - ІНФОРМАЦІЯ_2.; 2) податковий номер - НОМЕР_1 замість вірного - НОМЕР_2; 3) номер та серія паспорту - НОМЕР_3 замість вірного - НОМЕР_4. У наданому приватному нотаріусу під час посвідчення спірної довіреності паспорті наявна фотокарточка особи, яка явно відмінна від особи ОСОБА_4 (а. с. 5 - 6, 42 - 42 зворотна сторона, 53 - 56, 109 - 109 зворотна сторона, 128 - 129, 132 - 133, 167 - 169). В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що спірну довіреність від 18.01.2013 р. він не підписував. З оглянутих у судовому засіданні примірників спірної довіреності від 18.01.2013 р., оригіналу та копій паспорту ОСОБА_4 (а. с. 128 - 129), копії паспорту НОМЕР_3 (а. с. 130 - 131, 167 - 167 зворотна сторона) чітко вбачається різниця підпису в довіреності з підписами у паспорті ОСОБА_4, фотокартки у паспорту ОСОБА_4 та фотокартки у паспорті НОМЕР_3. Таким чином, вбачається, що ОСОБА_4 не надавав ОСОБА_8 доручення щодо дарування від його імені ОСОБА_5 належних йому частин домоволодіння по АДРЕСА_1, довіреність від 18.01.2013 р. на ім'я ОСОБА_11 не видавав. Відповідач не надала доказів, які б спростували ці обставини (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно із ст. ст. 202, 203, 204, 215, 216 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Недійсний правочин не здійснює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки встановлено відсутність волі ОСОБА_4 на відчуження ОСОБА_5 належних йому частин домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом укладення спірного договору дарування від 25.01.2013 р., суд першої інстанції з передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним вказаного договору дарування.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про недоведеність того, що позивач не видавав довіреність, неможливості визнання недійсною довіреності, яку не видавали.

Виходячи з вимог, передбачених ст. 179 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на час розгляду справи не розірваний та щодо розбіжностей розміру часток у праві власності на спірне домоволодіння, які вказані у договорі купівлі-продажу від 03.07.1986 р. (13/100 ч.) та у спірному договорі дарування від 25.01.2013 р. (23/100 ч.). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28.12.2012 р. ОСОБА_4 виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на 23/100 ч. домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с. 170).

Безпідставними є доводи апелянта щодо укладення спірного договору дарування від 25.01.2013 р. не на підставі другого примірника довіреності, який зберігається у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, а на підставі першого примірника довіреності, який зберігається у Державному нотаріальному архіві Одеської області, оскільки вони не спростовують встановленні судом обставини щодо відмінності підпису, серії та номеру, фотокартки особи у наданому нотаріусу паспорті від підпису, серії та номеру, фотокартки у паспорті ОСОБА_4

Оскільки неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у частині задоволення вимог про визнання недійсною спірної довіреності від 18.01.2013 р., колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання недійсною спірної довіреності від 18.01.2013 р. В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2015 року в частині визнання недійсною довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. 18 січня 2013 р. за реєстровим № 18, видану від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8, - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Юрченко Ірина Петрівна, про визнання недійсною довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. 18 січня 2013 р. за реєстровим № 18, видану від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8, - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. І. Дрішлюк

К. П. Мартинова