АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 652/680/14ц Головуючий в І інстанції Дригваль В.М. Номер провадження 22-ц/791/2555/15 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 29 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
при секретарі:Гурові Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої онуки ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Високопільської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, зазначаючи, що відповідачка, яка є її дочкою, в свою чергу є матір'ю малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З жовтня 2013 року ОСОБА_5 не проживає з дочкою, не приймає участі в її вихованні та утриманні.

Посилаючись на те, що Єлізавета проживає з нею, а місце проживання та рід занять відповідачки їй не відомо, позивачка просила суд позбавити останню батьківських прав на підставі ст.164 (ч.1 п.2) СК України.

Рішенням суду від 27 листопада 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого до неї позову, зазначаючи, що розглянувши справу у її відсутність, суд неповно дослідив обставини справи і прийшов до необґрунтованого висновку щодо наявності передбачених законом підстав для позбавлення її батьківських прав.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_6 її доводи не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Представник Високопільської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування - Шведова Н.В. доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції у спірних правовідносинах - правильними.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка фактично самоусунулася від своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим вимоги про позбавлення її батьківських прав в силу ст.ст.164,165 СК України є законними, обґрунтованими і відповідають інтересам дитини.

Проте до такого висновку суд дійшов без повного і всебічного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідачка є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 13 серпня 2013 року проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею-матір'ю відповідачки - ОСОБА_6 /а.с. 8,12/.

За цією ж адресою до квітня 2015 року була зареєстрована і ОСОБА_5 /а.с.5/, постійним місцем проживання якої, з її слів, було місто Кривий Ріг Дніпропетровської області.

З 21 квітня 2015 року ОСОБА_5 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 /а.с.44/.

У зазначеній квартирі за згодою її власника ОСОБА_9, на якого відповідачка вказує як на особу, з якою вона проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зареєстрована 07 травня 2015 року і малолітня ОСОБА_7 /а.с.46,50-57/.

Фактично дитина проживає з позивачкою, яка після ухвалення судом рішення в даній справі, розпорядженням голови Високопільської райдержадміністрації від 12 грудня 2014 року №387 призначена опікуном над нею.

Відповідачка, не заперечуючи свою відсутність за місцем проживання дитини протягом певного періоду часу, пояснює це сімейними обставинами, необхідністю проживати в місті Кривий Ріг та вживати необхідних заходів для забезпечення постійного місця проживання для себе та дочки. Стверджує, що це було погоджено з позивачкою, яка знала про її місце перебування, але не повідомила про порушене в суді питання щодо позбавлення батьківських прав, а в послідуючому заборонила дитині спілкуватися з нею навіть за допомогою телефонного зв'язку.

Із пояснень позивачки в суді апеляційної інстанції вбачається, що вона дійсно обізнана щодо проживання ОСОБА_5 із ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, але не схвалює ці стосунки, стверджуючи, що періодично відповідачка зловживає спиртним і саме з цим пов'язано те, що вона не приймала участі у вихованні та утриманні дитини. Відсутність фінансів спонукала її (позивачку) звернутися до органу опіки та піклування, а в послідуючому і до суду щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, оформлення опіки над онукою та отримання допомоги від держави.

Представник органу опіки та піклування Шведова Н.В. пояснила, що висновки органу опіки та піклування щодо необхідності позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав ґрунтуються на відсутності матері за місцем проживання дитини.

Відповідно до положень діючого в Україні сімейного законодавства батьки зобов'язані виховувати дитину; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.ст. 150,180 СК України).

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 (із послідуючими змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи, що розглянувши справу у відсутність відповідачки, суд не вжив заходів для повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи та зважаючи на те, що сам факт тимчасової відсутності відповідачки як матері за місцем проживання дитини не свідчить про те, що вона свідомо нехтує своїми обов'язками та ухиляється від виховання дитини, а її дії щодо реєстрації дочки за своїм новим місцем проживання та намагання влаштувати дитину в школу, її бажання спілкуватися з нею підтверджують розуміння та усвідомлення ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків і наміри їх виконувати, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави (на інші підстави позивачка не посилалася і їх не доводила) для застосування до останньої такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, тому ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_6 позову.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, як такий, що зроблений без отримання відомостей та документів щодо винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, з врахуванням лише наведеного позивачкою факту відсутності матері за місцем проживання дитини.

Подані позивачкою до апеляційного суду письмові пояснення жителів села Заградівка Високопільського району Херсонської області, а також м.Долинська Кіровоградської області долучено до матеріалів справи як письмові докази, оскільки зазначені особи судом в якості свідків не допитувалися.

Оцінюючи наведені вище пояснення, колегія суддів дійшла висновку, що, як зазначалося вище, той факт, що з жовтня 2013 року дитиною опікується бабуся - позивачка в даному спорі, не може бути підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, як не є такою підставою і пояснення щодо неналежної поведінки відповідачки в минулому та зловживання нею спиртними напоями.

Наведена обставина, у випадку її доведення щодо хронічного алкоголізму відповідачки, може бути самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Однак у даній справі така підстава ОСОБА_6 не заявлялася і не доводилася.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що сімейним законодавством, крім такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, до батьків, які неналежно виконують свої обов'язки, передбачені і інші, менш обтяжливі, заходи впливу, такі як попередження, розгляд їхньої поведінки органом опіки та піклування, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та ін.

Такі заходи до ОСОБА_5 не вживалися.

Також при вирішенні даної справи не встановлено, що залишення дитини з відповідачкою становить реальну небезпеку для її життя та здоров'я.

На підставі викладеного, ст.164 СК України, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.В.Пузанова