Справа № 682/277/15-ц
Провадження № 2/682/225/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2400 грн боргу за договором позики, 198 грн 50 коп трьох відсотків річних за період прострочення боргу, 655 грн 20 коп інфляційних витрат, а всього 3253 грн 70 коп (три тисячі двісті п"ятдесят три грн 70 коп) та 243 грн 60 коп судових витрат.

Протягом десяти днів з дня проголошення на рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Зеленська В. І.

Справа № 682/277/15-ц

Провадження № 2/682/225/2015

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в.

29.01.2015 р ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 2400 грн з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить 198 грн 50 коп, а всього 2591 грн 89 коп та судові витрати.

До початку судового розгляду 05.03.2015 року позивач ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог до ОСОБА_2 і просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 2400 грн, 198 грн 50 коп трьох відсотків річних за період прострочення боргу, 655 грн 20 коп інфляційних витрат, а всього 3253 грн 70 коп (три тисячі двісті п"ятдесят три грн 70 коп) та 243 грн 60 коп судових витрат, про що подав письмову заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив, що 31.10.2011 року позичив ОСОБА_2 2200 гривень, про що відповідач склав та видав йому письмову розписку і зобов'язався повернути борг до 01.12.2011 року. Але відповідач свого зобов'язання до 01.12.2011 року не виконав, гроші не повернув, але 31.01.2012 року позичив ще 1900 грн та зобов"язався повернути борг до 01.03.2012 року. 29.04.2012 року відповідач позичив у нього ще 800 грн. Загальна сума позики становила 4900 грн. Станом на 18.10.2013 року ОСОБА_2 повернув йому 2500 грн боргу, але решту грошей не повертає і не виявляє наміру їх повертати. Тому просить позов задовольнити, стягнути з відповідача в його користь 2400 грн боргу за договором позики, 198 грн 50 коп трьох відсотків річних за період прострочення боргу, 655 грн 20 коп інфляційних витрат, а всього 3253 грн 70 коп та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що дійсно тричі позичав у ОСОБА_1 гроші, зокрема, 31.10.2011 року - 2200 гривень, про що склав та видав позивачу письмову розписку і зобов'язався повернути борг до 01.12.2011 року. 31.01.2012 року позичив ще 1900 грн, 29.04.2012 року позичив у позивача ще 800 грн., про що вказав у письмовій розписці. Проте, борг ОСОБА_1 повернув, вважав, що оскільки вони перебувають в дружніх стосунках, то ніяких розписок про повернення боргу від позивача не вимагав. Просить відмовити в задоволенні позову, так як він повністю розрахувався з позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На виконання вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений в письмові формі. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка позичальника.

Як вбачається з розписки, долученої до справи, 31.10.2011 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 2200 гривень і зобов'язався повернути борг до 01.12.2011 року; 31.01.2012 року ОСОБА_2 позичив ще 1900 грн та зобов"язався повернути борг до 01.03.2012 року. 29.04.2012 року відповідач позичив у позивача ще 800 грн. Загальна сума позики становила 4900 грн. (а.с.4) .

ОСОБА_2Й не заперечує факт складання ним власноручно такої розписки. Заперечує проти призначення судово-почеркознавчої експертизи на предмет достовірності його підписів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"Язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Свідок ОСОБА_3 показала, що дійсно ОСОБА_2 неодноразово позичав у ОСОБА_1 гроші, але точної суми позики вона не знає. Вона особисто повертала ОСОБА_1 борг ОСОБА_2 двічі по 500 грн відповідно у 2012 р та 2014 році та в її присутності ОСОБА_2 повертав ОСОБА_1 у 2014 році 1500 грн. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що останній повернув ОСОБА_1 також 800 грн.

Як вбачається з розписки (а.с.4), ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 2500 грн боргу за договором позики, що узгоджується з показами свідка ОСОБА_3

Факт повернення відповідачем позивачу 800 грн об"єктивно не доведений.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмові формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

На підставі наведеного суд знаходить доведеним факт укладення договору позики грошей в сумі 4900 грн між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та факт повернення позичальником ОСОБА_2 ОСОБА_1 2500 грн боргу за цим договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"Язання, на вимогу кредитора зобов"Язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У договорі позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розмір процентів не встановлений.

На підставі викладеного суд знаходить законними та обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 198 грн 50 коп, та інфляційні витрати, визначені відповідно до індексів інфляції по Україні за 2012-2014 роки та січень 2015 року, наданих управлінням Статистики у Славутському районі (а.с.13), що становить 655 грн 20 коп.

Таким чином стягненню з відповідача в користь позивача підлягає сума 3253 грн 70 коп.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 8, 10, 14, 18, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1051, 625 ЦК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2400 грн боргу за договором позики, 198 грн 50 коп трьох відсотків річних за період прострочення боргу, 655 грн 20 коп інфляційних витрат, а всього 3253 грн 70 коп (три тисячі двісті п"ятдесят три грн 70 коп) та 243 грн 60 коп судових витрат.

Протягом десяти днів з дня проголошення на рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Зеленська В. І.