Справа № 199/4322/15-ц
10 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Носенко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У підтвердження свої позовних вимог посилається на те, що 30 січня 2008 року між ВАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 166/в, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9079,21 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, а з 29.11.2008 року 17,5% річних, строком погашення до 29.01.2013 року. За обслуговування кредиту була встановлена щомісячна плата у розмірі 59,61 грн., що становить 0,13% від суми.
В якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 30 січня 2008 року був укладений договір поруки № 166/в-п. Договором поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
На підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 № «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено ОСОБА_4 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_2. зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.
У судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином.
Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ВАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 166/в, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9079,21 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, а з 29.11.2008 року 17,5% річних, строком погашення до 29.01.2013 року. За обслуговування кредиту була встановлена щомісячна плата у розмірі 59,61 грн., що становить 0,13% від суми.
В якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 30 січня 2008 року був укладений договір поруки № 166/в-п. Договором поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
- комісія за РО - 119,22 грн.;
- штраф - 23,84 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по кредитному договору із ОСОБА_3 з наступних підстав.
Судом встановлено, що в якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 30 січня 2008 року був укладений договір поруки № 166/в-п. Договором поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки. Тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Строк виконання основного зобовязання було встановлено в п. 1.2 кредитного договору та в п. 1.1. договору поруки, а саме до 29 січня 2013 року. Отже строк предявлення вимог позивача до поручителя був до 29 червня 2013 року. З позовом позивач звернувся до суду лише 09 червня 2015 року, а отже з пропуском строку встановленого вищевказаною нормою Закону, таким чином, порука відповідача ОСОБА_3 є припиненою.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 527, 530, 533, 534, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215,224 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко