Справа № 203/5247/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЮПАРІ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із позовом до КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 11 листопада 2015 року, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено в якості третьої особи ТОВ «ДЕЛЮПАРІ». (а.с.1, 45)

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, з урахуванням подальшого уточнення позову, послалась на те, що 19 червня 2015 року її квартиру, розташовану за адресою вул. Набережна Леніна, 7/38 в м. Дніпропетровську, було залито з вини відповідачів, а саме зіпсовано меблі на кухні, залито підлогу, килими, проводку, крісла у залі та стелю у кімнатах. Залиття сталося тому, що за тиждень до нього проводився ремонт покрівлі будинку, в якому розташована квартира позивача, і цей ремонт своєчасно не був завершений, робітники переведені на інший обєкт без встановлення тимчасового покриття покрівлі замість демонтованого, внаслідок чого після значних опадів і сталося залиття. Вказуючи на небажання відповідачів в позасудовому порядку врегулювати спір, позивач просила суд зобовязати відповідачів здійснити відновлювальний ремонт пошкодженої стелі в її квартирі, а саме у залі 16,8 кв.м, у ванній кімнаті 2,7 кв.м, у кухні 6,3 кв.м. Також, посилаючись на завдання їй моральної шкоди, викликаної пошкодженням майна, необхідністю докладання додаткових зусиль для усунення наслідків залиття, що змінило звичний ритм життя позивача, а також вкрай недбайливим та байдужим ставлення відповідачів до проблеми позивача, остання просила суд стягнути з відповідачів в якості відшкодування моральної шкоди 15000 гривень. Крім того, вказуючи на загострення хронічних хвороб внаслідок протиправних дій відповідачів, позивач просила суд стягнути з останніх вартість придбаних нею ліків в сумі 1971,6 гривень та покласти на відповідачів судові витрати по справі. (а.с.1-3, 17-20)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі, третя особа в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, за адресою якої зареєстрована та постійно проживає. Квартира розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку. (а.с.4, 8, 21)

В ході розгляду справи судом також встановлено, що ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради з початку червня 2015 року виконувався капітальний ремонт покрівлі житлового будинку №7 по вул. Набережна Леніна в м. Дніпропетровську, в ході якого було демонтовано покриття покрівлі, однак до завершення ремонту не встановлено тимчасового покриття та/або не вжито інших заходів з метою попередження залиття квартир будинку внаслідок можливих опадів (а.с.5-7, 54).

З 19 на 20 червня 2015 року, тобто до завершення вищевказаного ремонту даху будинку, внаслідок випадіння сильних атмосферних опадів сталося залиття квартири позивача, розташованої на останньому поверсі будинку №7 по вул. Набережна Леніна в м. Дніпропетровську. Внаслідок цього відновлювального ремонту потребує стеля в квартирі позивача, а саме у залі 16,8 кв.м, у ванній кімнаті 2,7 кв.м, у кухні 6,3 кв.м. (а.с.8)

З приводу врегулювання спору та відшкодування завданої матеріальної шкоди позивач 22 червня та 03 липня 2015 року зверталась до відповідачів із письмовими заявами, за наслідком чого шкоду позивачу дотепер не відшкодовано (а.с.5-7).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦК України підставам и для виникнення цивільних прав та обовязків є, окрім іншого, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Нормою ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана, з розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження заявлені позивачем факти завдання їй матеріальної шкоди внаслідок залиття її квартири, яке сталося через невжиття саме ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради належних заходів попередження такого залиття від опадів при здійсненні цим відповідачем ремонту покрівлі будинку, на останньому поверсі якого і розташована квартира позивача. За таких обставин та оскільки внаслідок залиття потребує ремонту стеля в залі, ванній кімнаті та кухні квартири позивача, а право вибору способу відшкодування завданої матеріальної шкоди, в тому числі і в натурі шляхом проведення ремонту, належить позивачу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, але частково шляхом зобовязання лише відповідача ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради провести відновлювальний ремонт стелі в квартирі позивача.

Разом з цим, у задоволенні даної позовної вимоги в частині зобовязання здійснити такий ремонт ще і відповідача КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради слід відмовити за наступних підстав. Так, позовні вимоги позивача в цій частині гуртуються на твердженні про невиконання цим відповідачем свого договірного обовязку із надання комунальних послуг з утримання будинку, заборгованості з оплати яких (послуг) позивач, як вона стверджує, перед вказаним відповідачем не має. В той же час, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази існування між позивачем та КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради стверджуваних першою договірних відносин з надання комунальних послуг певного виду (надання комунальних послуг оформлюється окремим письмовим договором згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), оплати позивачем таких послуг цьому відповідачу та відсутності боргу. Відтак, означені твердження позивача, які покладені в основу всіх її позовних вимог до КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, є необґрунтованими та недоведеними, можуть сприйматись та оцінюватись судом лише як припущення, які за змістом ст.60 ч.4 ЦПК України не можуть бути покладені в основу судового рішення. З цих підстав не підлягає задоволенню і решта позовних вимог позивача, предявлених до КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради.

Не викликає в суду сумнівів і дійсність спричинення позивачу внаслідок залиття її квартири моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях позивача через пошкодження її майна, неможливість ним користуватись певний час, необхідність докладання додаткових зусиль та витрачання часу для усунення наслідків залиття квартири, необхідність звернення до суду задля захисту своїх прав внаслідок небажання відповідача ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради, з вини якого завдано шкоду, відшкодувати її позивачу, що, в свою чергу, змінило звичний для позивача уклад життя та розпорядок дня, додавши додаткових незручностей та хвилювань. Разом з тим, суду не надані будь-які докази, що об'єктивно свідчили б про істотність заподіяної позивачу моральної шкоди і настання суттєвих негативних наслідків саме для психологічного стану позивача. При цьому, суд не приймає до уваги надану позивачем копію листка непрацездатності, оскільки з такого листа не вбачається, а в матеріалах справи відсутні докази, які б дозволяли суду встановити причинно-наслідковий зв'язок між завданням шкоди та перебуванням позивача на лікарняному. З урахуванням викладеного, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 гривень.

З підстав недоведеності не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення вартості ліків на суму 1971,6 гривень, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимий докази, які б свідчили про вживання ліків на вказану суму саме позивачем за призначенням лікаря та у звязку із завданням позивачу матеріальної/моральної шкоди, спричиненої залиттям її квартири.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача лише частково шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради здійснити відновлювальний ремонт пошкодженої залиттям стелі в квартирі позивача, стягнення із вказаного відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради на користь позивача, понесені останньою при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1461,6 гривень (а.с.15). Сума у розмірі 14,62 гривень стягненню на користь позивача не підлягає, оскільки є комісією банку за прийняття платежу, а не судовим збором (а.с.16).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 169, 188, 208, 209, 212-216, 218, 223, Главою 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Зобовязати ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради провести відновлювальний ремонт пошкодженої стелі в квартирі АДРЕСА_1, а саме у залі 16,8 кв.м, у ванній кімнаті 2,7 кв.м, у кухні 6,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

ОСОБА_2 у задоволенні решти її позовних вимог відмовити.

В рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1461,6 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур