Провадження № 2/127/7539/15
09 грудня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,
при секретарі: Малику О.В.
Позовні вимоги мотивовано тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 26.05.2006 року був укладений договір про надання кредиту №057/38-155, відповідно до умов якого ОСОБА_1, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 5300,00 грн., зі сплатою 18,5 % річних.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак 02.12.2015р. звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання, призначене на 24.11.2015р. не з'явився, хоча 17.11.2015р. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, відповідач в судове засідання, призначене на 09.12.2015р. не з'явився повторно, хоча 27.11.2015р. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи та наддавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
26.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту№057/38-155, відповідно до п. 1.1 якого, банк зобов'язався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 5300,00 грн., зі сплатою 18,5 % річних, з наступним порядком погашення суми основної заборгованості: щомісячно до 20 числа, починаючи з червня 2006 року, рівними частинами, в сумі 148,00 грн. та з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості в сумі 120,00 грн. до 20 травня 2009 року на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 2.5 договору кредиту сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.
Як вбачається із заяви на видачу готівки № 1 від 26.05.2006р., банк, на виконання умов договору, надав, а ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 5300,00 грн. (а.с. 7)
Згідно пп. 3.3.4 п. 3 Договору, позичальник зобов'язався повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1 цього Договору.
Однак, свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не виконує.
Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Таким чином, у зв'язку з невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4560,00 грн. заборгованості за кредитом та 6738,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Згідно положень частини 1 статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.5, 3.2.1, 4.3, 5.4 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період.
Позивачем, за порушення зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів, нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 2066,19 грн. за несвоєчасне погашення кредиту за період з 08.09.2014р. по 28.08.2015р., а також пеню в розмірі 2339,14 грн. за несвоєчасне погашення відсотків за період з 08.09.2014р. по 28.08.2015р., а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню.
Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат у зв'язку з несвоєчасним повернення кредитних коштів та відсотків за користування коштами в загальній сумі 4534,02 грн., оскільки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218,00грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 549, 625, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 11.12.2015р.
Суддя: