У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Наумчука М.І.,
Кадєтової О.В.,Олійник А.С.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на повторне заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Публічне акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в розмірі 24 087,36 грн, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № б/н, укладеного між сторонами 11 липня 2007 року.

Повторним заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 липня 2007 року у розмірі 24 087,36 грн, яка складається з 2 963 грн заборгованості за кредитом, 12 151,15 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 350 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 123,21 грн штрафу (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 24 087,36 яка документально підтверджена, а доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності до даних правовідносин не заслуговують на увагу, оскільки відповідач вважається таким що пролонгував дію кредитного договору підписавши 06 серпня 2013 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 11 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3 тис. грн, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2 % на місяць на залишок заборгованості зі сплатою щомісячної комісії 3,5%, що підтверджується заявою, яка підписана відповідачем та з якої вбачається, що ОСОБА_6 ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування карткою.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 22 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 24 087,36 грн, яка складається з 2 963 грн заборгованості за кредитом, 12 151,15 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 350 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1123,21 грн штрафу (процентна складова).

06 серпня 2013 року ОСОБА_6 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 69).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 15-16).

Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений у заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, не перевірив порядок видачі платіжної картки («Cash-кредит»), умови договору щодо строку його дії та строку дії картки, не встановив дату останнього платежу, залишивши поза увагою заперечення відповідача (а.с. 40-42) із проханням застосування наслідків пропуску строку позовної давності, та не перевірив кінцевий строк погашення кредиту в повному обсязі. Питання щодо застосування строку позовної давності відповідно до статті 256 ЦК України, частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України, частини четвертої статті 267 ЦК України, з урахуванням зазначених вище обставин, належним чином не з'ясовано.

Висновок суду про те, що відповідачем було пролонговано дію кредитного договору шляхом підписання 06 серпня 2013 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг є передчасним та не відповідає матеріалам справи, оскільки із зазначеної Анкети-заяви не вбачається, який саме кредитний договір пролонговано, яку саме картку оформлено на ім'я відповідача, номер отриманої картки. Крім того, скаржник зазначає що на підставі даної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ним було оформлено заробітну картку. У зв'язку із зазначеним, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог, не звернувши уваги, що Анкета-заява оформлена після звернення позивача до суду із даним позовом, ухваливши рішення з порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
М.І. Наумчук
А.С. Олійник