У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судового засідання Пиляй І.С.

З участю представника ОСОБА_1 - адвоката Троцької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2012 року у справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Лавор Н.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2012 року подання державного виконавця відділу ДВС Рівненського МУЮ Лавор Н.П. задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за наказом господарського суду Рівненської області від 11 травня 2010 року по справі №20/59.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 доводить про її незаконність та необґрунтованість через порушення норм процесуального та матеріального права і такою, що не відповідає нормам діючого законодавства України.

Зазначає, що сама по собі наявність невиконаних зобов'язань ТОВ «Форте», покладених на неї судовим рішенням не є підставою для звернення державного виконавця з поданням і застосування обмеження виїзду за кордон - відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України передбачене лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Зазначає, що державним виконавцем не було доведено факту його ухилення від виконання зобов'язань, покладених рішенням господарського суду на ТзОВ „Форте". Вказує, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведених підставах просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2012 року.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що вказаний боржник має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, що є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте, даний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, в зв'язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з винесенням ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 статті 11 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського МУЮ перебуває виконавчий лист, виданий на підставі наказу господарським судом Рівненської області № 20/59 від 11 травня 2010 року про стягнення з ТзОВ «Форте» боргу в сумі 10235,30 грн. (а.с.2).

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, в поданні державного виконавця державної виконавчої служби Рівненського міського управління щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України взагалі нічого не зазначено про те, в чому саме полягає ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань та чим доводиться цей факт і суд першої інстанції також нічого не зазначив про це у своїй ухвалі.

Сам по собі факт не виконання боржником свого обов'язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

В поданні державного виконавця та ухвалі суду першої інстанції не вказано, які дії пов"язані з примусовим виконанням наказу господарського суду були вжиті державним виконавцем до звернення його з поданням до суду.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав чи йому надсилалась постанова про відкриття виконавчого провадження від 01 грудня 2010 року. Отже, доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець вжив всіх необхідних заходів для виконання виконавчого листа; а також доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, матеріали справи не містять. Державний виконавець відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України не навів у своєму поданні наявність умислу та факти ухилення боржника від виконання зобов'язання, хоч тягар доказування обставин ухилення боржника від виконання зобов'язань покладається саме на державного виконавця.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими і вони підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України .

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2012 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Лавор Н.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею чинності.

Головуючий Собіна І.М.

Судді : Оніпко О.В.

Хилевич С.В.