Справа №488/5441/14-ц 18.05.2015 18.05.2015 18.05.2015
Провадження №22-ц/784/1212/15
Провадження №22-ц/784/1212/15 Суддя суду першої інстанції Селіщева Л.І.
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

18 травня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Галущенка О.І.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участі представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 жовтня 2014 року, постановлену за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

13 жовтня 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданні зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/477/134/14, виданого 31 липня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аванс в сумі 70 000 грн. 00 коп. та виконавчого листа №2/477/134/14, виданого тим же судом 31 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 700 грн. 00 коп.

Посилаючись на те, що вказане судове рішення боржником не виконується, що свідчить про ухилення останнього від виконання покладених на нього рішенням обов'язків, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 жовтня 2014 року в задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на незаконність ухвали суду, просив її скасувати.

Перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі країни, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні, передбачені п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів не в повній мірі з вказаним погоджується, виходячи з того, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь - якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь - яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-XII (далі - Закон №3857-XII).

В силу ст.1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом та в'їхати в Україну.

Випадки обмеження такого права громадян України встановлені ст.6 Закону: зокрема, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

В п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів за поданням державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається та місцевим судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 травня 2014 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто аванс в сумі 70 000 грн. 00 коп. та 700 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат.

На виконання вказаного рішення 31 липня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано два виконавчих листа, та 07 серпня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області Сандольською О.Є. відкрито виконавчі провадження за №№ 44326229, 44326310.

15 серпня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївській області винесено постанови про об'єднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження №45044083, яке веде вищевказаний відділ державної виконавчої служби.

У добровільному порядку судове рішення боржником не виконується.

Звертаючись з даним поданням, державний виконавець відділу виконавчої служби посилався як на підставу звернення до суду на невиконання боржником судового рішення.

Разом з тим, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції не звернув уваги на положення чинного ЦПК України.

Так, через відсутність чіткого визначення у ст.377-1 ЦПК України порядку прийняття подання державного виконавця судом до розгляду, з урахуванням особливостей внесення даних до автоматизованої системи документообігу суду, на думку колегії суддів, після перевірки дотримання державним виконавцем вимог щодо форми та змісту подання, необхідним буде постановлення суддею ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання, що також узгоджується з положеннями ст.122 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст.122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що місцевим судом було розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали щодо відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду в судовому засіданні.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, судом не були виконані вимоги процесуального закону, передбачені ст.122 ЦПК України.

Разом з тим, правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

За такого, оскаржувана ухвала у відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням подання та доданих до нього матеріалів на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 жовтня 2014 року скасувати, а подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з доданими до нього матеріалами, направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду в судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: