Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2007 року у розмірі 24 958 грн 78 коп.

Свої вимоги мотивувало тим, що 31 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір (який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 30 квітня 2013 року розмір заборгованості позичальника становить 24958 грн 78 коп., а саме: 6 877 грн 36 коп. - заборгованість за кредитом, 12 428 грн 06 коп. - проценти за користування кредитом, 3 988 грн 66 коп. - комісія за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1164 грн - штраф (процентна складова).

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 31 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір (який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки..

Станом на 30 квітня 2013 року розмір заборгованості позичальника становить 24 958 грн 78 коп., а саме: 6 877 грн 36 коп. - заборгованість за кредитом, 12 428 грн 06 коп. - проценти за користування кредитом, 3 988 грн 66 коп. - комісія за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 164 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що строк дії кредитного договору закінчився 31 липня 2009 року, а тому банк пропустив загальний строк позовної давності, оскільки до суду звернувся з позовом у червні 2013 року.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що виконання умов кредитного договору визначено щомісячними платежами, останній платіж боржником вчинено у липні 2009 року, тому банку пред'явив позов у травні 2013 року поза межами позовної давності.

Висновки судів відповідають установленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 3.1.1 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця.

Згідно із п. 3.1.3 правил користування платіжною карткою після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов пролонгування, передбачених договором.

У касаційній скарзі банк посилався на те, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців із моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. На підставі умов договору строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки.

Такі доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів про відмову в позові за пропуском строку позовної давності, оскільки відповідно до умов договору строк дії картки відповідає строку дії договору.

Суд першої інстанції встановив, що банк не надав докази про строк дії картки, не довів, що відповідачу було видано нову картку та продовження дії договору.

У постановах від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14) та від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167цс14) Верховний Суд України зазначав про те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а суди не звернули увагу, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки.

Ураховуючи, що судами встановлено, що банк не довів строк дії платіжної картки, видачу нової платіжної картки, переукладення договору на новий строк та не надав належні і допустимі докази, що підтверджується матеріалами справи, висновок судів про відмову в позові відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Немає посилання і на зазначені обставини в касаційній скарзі.

З огляду на викладене, касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню, а рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2014 року - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник