Справа № 444/3005/14-ц
Провадження № 2/444/104/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

08 квітня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

при секретарі Гербут Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4,Чобіт О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

Свої позовні вимоги, які позивач підтримала в судовому засіданні , які в подальшому зменшила, та такі мотивує тим, що відповідач по справі ОСОБА_3 є її братом по матері. Їх батьки проживали в с.Зарудці, Жовківського району, які працювали в колгоспі та мали власне господарство, яке відносилося до суспільної групи господарства типу колгоспний двір. До колгоспного двору належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1, а також за двором була закріплена земельна ділянка площею більш ніж 0,50 га. Земельна ділянка розміщена в с.Зарудці на території Зашківської сільської ради і складається із трьох земельних ділянок а саме : 1 земельна ділянка площею - 0.1596 га, 2 земельна ділянка - 0.1472 га., 3 земельна ділянка - 0.2043 га. Після смерті батька спадщину прийняла її мати, про що свідчить свідоцтво про право власності на житловий будинок . Однак 07.07.2003 року мати позивачки склала заповіт, яким належне їй майно в рівних частинах заповіла дочці позивачці по справі ОСОБА_1 та сину відповідачу по справі ОСОБА_3 Після смерті матері вона оформила на ? частину спадкового майна за заповітом, яке заповіла їй її мати, а саме оформила право вдасності на ? житлового будинку, який знаходиться в с.Зарудці АДРЕСА_1, Жовківського району Львівської області. Окрім того вона із братом відповідачем по справі порівно користувалися земельною ділянкою закріпленою за житловим будинком. Проте, під час прибирання у будинку вона знайшла державний акт виданий на ім"я відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії ХХІІ-го скликання Зашківської сільської ради народних депутатів від 13.07.1996 року №29, на право власності на земельну ділянку площею 0,5111 га в межах згідно з планом, яка знаходиться на території с.Зарудці, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області . А тому вважає, що вищевказаний державний акт виданний на ім"я відповідача є незаконним та просить такий скасувати , та відповідно просить провести розподіл спірної земельної ділянки розміром 0,1596 кв.м. на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі по 1/2 (ідеальної) частини .

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивача підтримав та просив суд державний акт виданий на ім"я відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії ХХІІ-го скликання Зашківської сільської ради народних депутатів від 13.07.1996 року №29, на право власності на земельну ділянку площею 0,5111 га в межах згідно з планом, яка знаходиться на території с.Зарудці, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області скасувати , оскільки такий виданно безпідставно, окрім того просить суд провести розподіл спірної земельної ділянки розміром 0,1596 кв.м. на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі по 1/2 (ідеальної) частини .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та просила суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , про що подав письмові заперечення . Однак в подальшому зменшені позовні вимоги позивачки визнав та просив суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо зменшених позовних вимог позивачки не заперечив .

Представник відповідача Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області Чобіт О.М. в судовому засіданні повідомила, що в архівах ради відсутнє рішення про передачу у власність земельної ділянки гр.ОСОБА_3 Станом на 01.01.1995 року згідно по господарської книги за особовим рахунком НОМЕР_1 (1995-1997 роках до дати смерті ОСОБА_3.) головою двору був ОСОБА_7, саме тому сесією Зашківської сільської ради від 13.07.1996 року №29 винесено рішення про передачу у власність земельної ділянки площею 0,16 га. гр.ОСОБА_7. З приводу договору про передачу у власність ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку площею 0,16 га. у зв"язку з добровільною відмовою від неї такий договір в сільській раді відсутній. А тому відповідно до ст.140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку . Однак гр.ОСОБА_7 не був власником вищезгаданої земельної ділянки так як не мав Державного акту на право приватної власності на землю. А тому зменшені позовні вимоги просила суд задоволити та скасувати державний акт виданий на ім"я відповідача по справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків .

Відповідно до вимог ст.ст.4,10,11,60,61,213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Рішенням Зашківської сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 13.07.1996 року №29, гр.ОСОБА_7 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,16 га. для ведення особистих підсобних господарств.

Із довідки виданої Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області від 23.10.2014 року вбачається, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 0,16 га. в тому числі ріллі 0,13 га., обслуговування житлового будинку 0,003 га. позначена цифрою 1 на Державному акті на право приватною власності на землю НОМЕР_2 виданого 18.03.1999 року.

Із довідки виданої Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області від 23.10.2014 року вбачається, що згідно даних по господарської книги станом на 01.01.1997 року домогосподарство за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, Жовківського району Львівської області належить до суспільної групи-двір колгоспний , голова двору ОСОБА_7, зареєстрована ОСОБА_8 Загальна площа земельної ділянки 0,16 га.

Із дублікату заповіту складеного 07.07.2003 року в с.Зашків Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_8 зробила заповітне розпорядження на випадок її смерті, згідно якого житловий будинок та земельну ділянку 1,75 га. та все своє майно яке їй буде належати на день смерті в рівних частках залишила своїй донці- позивачці по справі ОСОБА_1 та сину відповідачу по справі ОСОБА_3

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого від 06.12.2004 року державним нотаріусом Жовківської ДНК та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 є власником ? житлового будинку який знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення.

Згідно із ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Із копії Державного акту виданого на ім"я відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії ХХІІ-го скликання Зашківської сільської ради народних депутатів від 13.07.1996 року №29, на право власності на земельну ділянку площею 0,5111 га в межах згідно з планом, яка занаходиться на території с.Зарудці, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області , складається із трьох земельних ділянок, а саме : 1 земельна ділянка площею - 0.1596 га, 2 земельна ділянка - 0.1472 га., 3 земельна ділянка - 0.2043 га.

Відповідно до ст.378 ч.1 ЦК України , право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Як вбачається із позовної заяви та пояснень , позивачка по справі, успадкувала житловий будинок, який знаходиться в с.Зарудці АДРЕСА_1, Жовківського району Львівської області, однак не може оформити спадщину на земельну ділянку, у зв"язку із тим, що її брат, відповідач по справі, отримав державний акт на право власності на землю .

Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі абз. 2 п.1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК Українирішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року №139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із - Законом від 16.09.2008 року №509- VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст.116 ЗК).

Як вбачається із листа Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 17.03.2015 року, що у архівах ради відсутнє рішення про передачу у власність земельної ділянки гр.ОСОБА_3 Станом на 01.01.1995 року згідно по господарської книги за особовим рахунком НОМЕР_1 (1995-1997 роках до дати смерті ОСОБА_3.) головою двору був ОСОБА_7, саме тому сесією Зашківської сільської ради від 13.07.1996 року №29 винесено рішення про передачу у власність земельної ділянки площею 0,16 га. гр.ОСОБА_7 . З приводу договору про передачу у власність ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку площею 0,16 га. у зв"язку з добровільною відмовою від неї, такий договір в сільській раді відсутній. А тому відповідно до ст.140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку . Однак, гр.ОСОБА_7 не був власником вищезгаданої земельної ділянки, так як не мав Державного акту на право приватної власності на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦКУ).

Згідно п. 2 ст.373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об"єкти комунальної власності.

Відповідно до п.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 №7 розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів ( про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

А тому суд приходить до висновку , що Державний акт НОМЕР_2 виданий 18.03.1999 року на ім"я ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії ХХІІ-го скликання Зашківської сільської ради народних депутатів від 13.07.1996 року №29, на право власності на земельну ділянку площею 0,5111 га в межах згідно з планом, яка занаходиться на території с.Зарудці, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області слід визнати недійсним .

Щодо позовної вимоги позивачки в частині розподілу спірної земельної ділянки розміром 0,1596 кв.м. на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі по 1/2 (ідеальної) частини між позивачем та відповідачем , суд приходить до наступних висновків, а саме, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Враховуючи наведене, у суду не має підстав та суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування для задоволення позовної вимоги про розподіл спірної земельної ділянки розміром 0,1596 кв.м. на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі по 1/2 (ідеальної) частини між позивачем та відповідачем .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 208, 209, 212-215,218,294 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково .

Визнати Державний акт НОМЕР_2 виданий 18.03.1999 року на ім"я ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії ХХІІ-го скликання Зашківської сільської ради народних депутатів від 13.07.1996 року №29, на право власності на земельну ділянку площею 0,5111 га в межах згідно з планом, яка занаходиться на території с.Зарудці, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області - недійсним .

В позовній вимозі позивача про розподіл спірної земельної ділянки розміром 0,1596 кв.м.на якій розміщений житловий будинок та господарські будівлі по 1/2 (ідеальної) частини - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мартинишин Я. М.