АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про тлумачення змісту правочину та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №2-750/12
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/14680/2015
Головуючий у судіпершої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у судіапеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила витлумачити зміст правочину, а саме, що підписаний ОСОБА_4 документ, вчинений у письмовій формі російською мовою: «Я ОСОБА_7, взял у ОСОБА_8 30000 (тридцать тысяч долларов США) кредитных денег», є борговою розпискою і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, просила стягнути з відповідача: 649507 гривень 05 копійок - суму позики, що за офіційним курсом НБУ від 18 червня 2015 року еквівалентно 30000 доларів США; 333079 гривень 48 копійок - процентів за період з 15 липня 2006 року по 18 червня 2015 року. Також, позивачка просила стягнути з відповідача 1700 гривень - судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Витлумачено зміст правочину, а саме, що підписаний ОСОБА_4 документ, вчинений у письмовій формі російською мовою: «Я ОСОБА_7, взял у ОСОБА_8 30000 (тридцать тысяч долларов США) кредитных денег», є борговою розпискою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 649507 грн. 05 коп. - суму позики, що за офіційним курсом НБУ від 18.06.2015 року еквівалентно: 30000 доларів США, 333079 грн. 48 коп. - процентів та 1700 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, Відповідно до наявного в матеріалах справи і наданого позивачкою документа, складеного в письмовій формі, рукописним текстом та написаного російською мовою: «Я ОСОБА_7, взял у ОСОБА_8 30000 (тридцать тысяч долларов США)

Вказаний документ підписаний відповідачем, проти чого представник відповідача не заперечував у судовому засіданні.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У своїй заяві від 22 жовтня 2014 року про перегляд заочного рішення суду від 24 січня 2012 року (т.1 а. с. 46 - 49), відповідач ОСОБА_4 зазначав, що 30000 доларів США, він взяв у позивачки, саме 15 липня 2006 року, про що позивачці написав вищезазначений документ про взяття ним грошових коштів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач не зобов'язувався повертати грошові кошти, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, а наявність письмової форми позики, є доказом факту укладення договору позики а також передачі грошової суми позичальнику.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: